280 EDVARD WIBECK [20] 



strax ovan rothalsen, och på den till rotdelen hörande snittytan hava 

 nummer, motsvarande dem i protokollet, skrivits. De avskurna rötterna 

 hava allesammans för vidare undersökning och klassificering medtagits 

 till skogsförsöksanstalten, dit också jordprov från kulturfälten medförts. 



Vid bestämningen och karaktäriseringen av kulturfältens lösa jordmån 

 har hjälp lämnats av docent OLOF TAMM; klassificeringen av tall- 

 rötterna åter har för att undvika faran av ett ensidigt, kanske alltför 

 subjektivt bedömande, skett under benägen medverkan av fil. doktor 

 L.-G. ROMELL. Till dessa båda personer framföres härmed ett varmt 

 tack för deras tjänstvilliga och sakkunniga bistånd. 



Det insamlade rotmaterialet visade, såsom var att vänta, i stor utsträck- 

 ning de missbildningar, som förut skildrats i uppsatsens förra del. Icke 

 på något kulturfält voro emellertid tallrötterna genomgående missbildade, 

 utan överallt var det så, att somliga plantor företedde ett till synes all- 

 deles normalt rotsystem, under det att åter de övrigas visade sig vara i 

 ringare eller starkare grad deformerat. Beträffande de olika graderna 

 och formerna av deformation, så återfunnos i regel alla de vanskapligheter, 

 vilka von DtJCKER och Spitzenberg liksom Lindberg tidigare skildrat. 

 Någon annan indelning än en lindrigare och en starkare form av miss- 

 bildning har dock svårligen kunnat genomföras, och att även mellan dessa 

 bada kategorier av rötter liksom f. ö. ock mellan de lindrigare och icke 

 alls deformerade gränsen är något vag ligger i sakens natur. Rötterna 

 från samtliga de undersökta och protokollförda plantorna hava sålunda 

 — efter samråd mellan doktor ROMELL, skogsbiträdet på norrlandsavdel- 

 ningen e. kronojägare Mareld samt författaren — uppsorterats i 3 olika 

 grupper, i tabell II, III och V betecknade såsom typ a, b och c, vilka 

 kunna karaktäriseras på följande sätt. 



Typ a, normala rotsystem: rotgrenarna av i:sta ordningen belägna i 

 flera plan och utgående från huvudroten under någorlunda normal (d. v. s. 

 stor) vinkel. Krökar och vanskapligheter i rotsystemet endast av sådan 

 natur, att de kunna tänkas uppkomna genom att en från början normalt 

 vuxen rot senare mött hinder i form av stenar och block i jorden på 

 växtplatsen. 



Typ b, i lindrigare grad deformerade rotsystem: rotgrenarna av i:sta 

 ordningen tvångsorienterade i ett plan, ofta i sin översta del mer eller 

 mindre tätt nedåttryckta, liggande intill varandra och mot huvudroten. 

 Ofta starkare S-formiga krökningar hos denna eller hos den rotgren, 

 som fått ersätta en förkrympt huvudrot, vilka krökningar giva intryck 

 av att hava tillkommit redan vid plantans utsättning. Rötterna av typ 

 b kunna sägas vara tydligt deformerade såsom följd av planteringssättet, 

 men deformeringen är icke så stark, att den nödvändigtvis måste betyda 



