[33] OM MISSBILDNING AV TALLENS ROTSYSTEM 293 



Detta kan synas egendomligt och i strid med erfarenheterna från Tysk- 

 land, men beror säkerligen helt enkelt därpå, att de rotklippta 2-åring- 

 arna utgjorts av förhållandevis kraftigare utvecklade plantor samt att rot- 

 klippningen ingalunda utförts på det sätt, som enligt MÖLLER och VON 

 GlL^EVENITZ är det enda riktiga, nämligen som en avkortning av rotens 

 grenar av i:sta ordningen intill i cm:s längd, utan allenast varit en tvär- 

 klippning av det samlade, penselformigt nedhängande rotknippet. När 

 detta så till på köpet i samtliga fall blivit hopklibbat genom doppning 

 i jordvälling, vilket däremot endast varit fallet med 4 av de 9 plante- 

 ringarna i förra gruppen, har resultatet blivit så, som ovan visats. 



Att ett så löst substrat som torv är ägnat att i ringare grad än vanlig 

 mineralisk jordmån hindra utvecklingen av rotsystemet hos spettplanterade 

 plantor synes sannolikt av den extremt goda kondition, 1 vilken plan- 

 torna befinna sig å fält n:o 20, ävenså, om ock i ringare grad, å fält 

 n:o 12 och 14, där åtminstone de starkare deformerade rötterna äro för- 

 hållandevis fåtaliga. 



Till att i övrigt uppehålla oss vid verkan av olika detaljer i plantbe- 

 handling, planteringsmetod eller markbeskaffenhet inbjuder icke materialet. 

 I detta sammanhang må emellertid omnämnas de erfarenheter om olika 

 spetlmodellers värde, som hitintills kunnat göras — väl icke å de gamla 

 kulturfälten, men å försöksfält, anlagda av skogsförsöksanstaltens norr- 

 landsavdelning. De rön, som vid ett par första revisioner gjorts å sist- 

 nämnda fält, avse dock icke rotens utveckling, vilken ännu ej blivit un- 

 dersökt, utan endast plantans allmänna beskaffenhet, försåvitt denna 

 framgår av de ovanjordiska delarna. 



De försöksfält, på vilka jämförelser mellan verkan av olika spettmo- 

 deller lämpligen kunna göras, äro 5 stycken, n:o 372, 394, 417, 462 och 

 467. Försöksytorna n:o 417 och 467 äro planterade med gran, de öv- 

 riga med tall. Markbeskaffenheten är i samtliga fall morän med podsol- 

 profil och därovan ett tunnare eller mäktigare lager av skogstorv (forna 

 och humus). På samtliga fält hava spettplanteringar utförts dels med 

 användande av spett med konisk spets (Paulis modell) dels med sådana 

 med grövre, mera cylindrisk spets (Lindbergs modell) 1 . Revisionsresul- 

 taten, uttryckta genom den procentuella fördelningen av goda, svaga 

 och döda plantor, återfinnas i tabell IV. 



Det visar sig, att den grövre, trubbiga spettmodellen såtillvida varit 

 den bättre, att därmed utförda planteringar under de allra första åren, 

 d. v. s. under den period då plantornas rotsystem utvecklar sig i och 

 hämtar näring huvudsakligast från den i spetthålen anbragta fylljor- 



1 De båda spettyperna finnas återgivna i tig. 13 av Lindbergs i litteraturförteckningen 

 upptagna uppsats. 



