[3] TALLFRÖETS PROVENIENS 307 



KORT HISTORIK. 



Omkring sekelskiftet började intresset för skogsodling visa sig flerstädes 

 i Norrland, här och var även i övre Norrland. Enligt WlBECK (II s. 

 411*) utfördes exempelvis omkring är 1900 skogsodlingar på allraminst 

 140 platser i Norr- och Västerbotten. 



Emellertid blevo resultaten av dessa ansträngningar mycket nedslående 

 — av flertalet äldre skogssådder finner man nu knappast något spår. I 

 mänga sådder komma visserligen plantorna upp samt växte någorlunda 

 några år, men sedan ströko de med av frost eller svampangrepp (snö- 

 skytte). Orsaken härtill måste tillskrivas fröets beskaffenhet. Upp till Norr- 

 land hade kommit tyskt eller sydsvenskt tallfrö, och med nuvarande 

 erfarenhet om proveniensens betydelse kunde man knappast vänta något 

 gynnsamt resultat. 



I vissa fall hade dock vid skogsodlingarna, efter vad man trodde, 

 »bevisligen» använts mellansvenskt frö (från Bergslagen eller södra Norr- 

 land), men sådderna gingo ändå ut. Genom dylika erfarenheter blevo 

 skogsmännen i Norrland betänksamma, och en avog stämning mot skogs- 

 odling uppstod helt naturligt ganska snart. Talet om, att det ej går att 

 skogsodla i Norrland, blev en tid rätt så allmänt. 



Tanken pä att med allvar skaffa frö från Norrland trodde man för 

 övrigt knappast vara utförbar. Det ansågs dels för dyrbart och dels hade 

 man fått den uppfattningen, att tallen sä sällan satte duglig kött i Norr- 

 land. Norrländska skogsförfattare och våra handböcker uppgåvo i all- 

 mänhet tiden mellan fröår i Norrland till 10 — 15 år. Th. HERMELIN (I), 

 T. Grenander (I), Holmerz och Örtenblad (I) och Örtenblad (I). 



De ofta uteblivna självsådderna kanske även suggererade skogsmännen 

 till den tanken, att fröår måste vara sällsynta. 



Övertygad om att skogsodlingsfrågan emellertid alltmera måste pressas 

 fram i Norrland, då många av de äldre skogarna endast kunna avverkas 

 genom trakthyggesbruk, upptog förf. år 1909 den norrländska skogs- 

 frö frågan på skogsavdelningens program. Utgående ifrån att det vik- 

 tigaste var till en början att anskaffa för orten lämpligt frö, framhöll jag 

 (SCHOTTE I), att problemet kunde angripas från tvenne sidor. Antin- 

 gen borde försök göras att i orten öka fröproduktionen, eller också 

 borde göras försök med förflyttning av frö från sydligare trakter, varest 

 enligt dåtida erfarenhet fröproduktionen vore mera rik. 



Beträffande det förra alternativet hade den naturvetenskapliga (bota- 

 niska) avdelningen redan påbörjat en del studier genom uppsökande av 



