[77] TALLFRÖETS PROVENIENS 381 



omsorgsfullt som möjligt, men å andra sidan uppstå vissa vanskligheter vid 

 en — vad förf. (VIII) flera gånger framhållit — ambulatorisk försöksverksam- 

 het. Plantorna ha i flera fall måst uppdragas a en ort och sedan försändas 

 till en annan. Härvid ha de i dessa trakter med långa avstånd och 

 svåra kommunikationer varit utsatta för faran att förtorka; beträffande 

 ett av försöksfälten, 182 i Lycksele, var denna skada, som förut framhållits, 

 av allvarlig art. Vidare kunde ej i dessa trakter vid skogsodlingarna 

 erhållas med planteringar vant arbetsfolk. När skogsodlingarna endast 

 kunde ledas av tre personer vid skogsavdelningen, hade var och en 191 1 

 att utföra så pass många planteringar på vitt skilda ställen, att svårighet 

 yppade sig att utföra skogsodlingar på allra lämpligaste tidpunkt. Slut- 

 ligen var sommaren 191 1 ganska varm och torr, vilket också inverkat 

 något menligt och bidragit till den allmänna utgångsprocenten. Huru- 

 vida till densamma även bidragit den använda skogsodlingsmetoden är 

 mera tvivelaktigt. Ursprungligen var meningen, att å alla planterings- 

 fälten skulle användas plantering i öppen grop, men vid utförandet kom 

 sedan å flera fält att användas spettplantering. Nu ha LINDBERG (I och II) och 

 WlBECK (VII) framhållit att särskilt vid denna planteringsmetod är faran stor 

 för att tallens rotsystem deformeras. I följd härav skulle sedan enligt 

 WlBECK skogsodlingens avdöende kunna gå raskt nog. Vore så fallet, 

 borde kanske den allmänna utgångsprocenten vara störst å de spett- 

 planterade ytorna. Så synes också å ett par platser varit fallet. Sålunda 

 är å ytan 176 å Oxböle även för norrländsk tall utgångsprocenten större 

 än å yta 178 å Västbyn och 179 åHårkaskogen. Den förstnämnda ytan har 

 spettplanterats, de två senare ha planterats i öppen grop. Men å andra 

 sidan är det svårt att jämföra två ytserier från olika ställen. Det kan 

 vara så många andra orsaker och tillfälligheter, som kommit en viss 

 skogsodling att just på den platsen bliva illa åtgången. Bättre är då 

 att å t. ex. Kavaheden och Kuortisrova jämföra såddytorna med spett- 

 planteringarna vid samma ålder. Härvid synes ej någon skillnad mellan 

 de båda ytserierna i viss tendensriktning. I ena fallet är en planterings- 

 avdelning av visst frö bättre, i det andra en såddavdelning. 



Av vad som redan tidigare meddelats om dessa försök såväl av förf. (VI) 

 som WlBECK (II och III) framgår emellertid att tallplantor från en trakt av Norr- 

 land ej utan vidare kunna användas i en annan. Det visade sig snart uppen- 

 bart, att plantor av frö från ett mildare klimat voro mycket mindre här- 

 diga vid förflyttning till ett barskare klimat än sådana från ett kallare. 

 Det handlar härvid om rena förfrysningsfenomen, genom att årsskott av 

 sådana plantor, som vid förflyttningen få en kortare eller kallare vege- 

 tationsperiod än de äro vana vid i sin hemort, ej hinna tillräckligt för- 

 veda sig, innan den stränga vinterkylan inträffar. Vidare visar sig vid 



