[79] TALLFRÖETS PROVENIENS 383 



skogstrakter. Det är alldeles uppenbart, att skogen inom zon I är på- 

 verkad av ett barskare klimat än i zon II, och att den å kartan angivna 

 gränsen ganska väl ansluter sig till de växlingar, som härutinnan finnes 

 i inre Norrland. För att särskilt studera detta måste man resa tämligen 

 snabbt genom skogstrakterna — ett längre uppehåll i en viss skogstrakt 

 kommer ögat att mera fästa sig vid smärre variationer eller också 

 att snart vänja sig vid relativt sterila områden och finna dem såsom 

 ganska goda, blott de äro traktens bästa. Förf. har därför under se- 

 naste sommaren hastigt genomfarit inre Norrland i flera riktningar inom 

 zon I och II och funnit den här angivna gränsen i stort sett ganska 

 väl ansluta sig till den skillnad, som är så påtaglig mellan de västra 

 och de östra trakterna av övre Norrland. Zon III, området med +ii° 

 och +12° medeltemperatur, bildas av mellersta Värmland, större delen 

 av Dalarna och nordligaste kanten av Västmanland, västligaste kan- 

 ten av Gästrikland, mellersta Hälsingland, östra Medelpad, östligaste 

 hörnet av Jämtland samt ångermanländska kusten fram mot Umeå. 

 Vidare kan hit föras ett påfallande varmt område kring Piteå och 

 Luleå. Sträckningen på denna zon sammanfaller med flera växtgeogra- 

 fiska begrepp. Så t. ex. går gränsen för den nordsvenska och den 

 sydsvenska tallen ungefär mitt igenom denna zon upp mot Sundsvall. 

 Det är f. ö. påfallande, huru man vid både Piteå och Luleå påträffar 

 tallformer, som så pass mycket skilja sig från den nordsvenska tallen, 

 att man synnerligen ogärna skulle vilja hänföra dem till v. lapponica 

 (Fr) Hn. Zon O — III skulle bli vad man växtgeografiskt sett borde 

 kalla Norrland. — Den här angivna zon IV (området mellan isotermerna 

 för +13° och + 14 grader sommartemperatur) bildas av huvudmassan av 

 de s. k. södra och mellersta delarna av landet från Dellensjöarna i 

 Hälsingland ned mot norra Skåne. Ett varmare bälte (zon V) mellan 

 isotermen för -+- 14 och +15° erhålles runt Sydsveriges hela kuststräcka 

 t. o. m. Stockholm samt kring de stora sjöarna Vänern, Hjälmaren 

 och Mälaren. Slutligen ligger västkustens yttersta remsor mellan iso- 

 termera för +I5 och +16 , men inom detta smala bälte finnes ingen 

 skogsmark att tala om, varför helt bortsetts från densamma i detta sam- 

 manhang. De sålunda angivna zonerna representera följande %-tal av 

 den svenska jorden eller 



Fjällkedjan 

 ovan o-zonen zon o zon 1 zon n zon 111 zon IV zon v 



0/ 0/ 



7a /o 



6.9 9.3 18.2 18.3 12.2 2I.7 I3.4 



Nyligen har Tor JONSON (I) uppdelat Sverige i zoner med hänsyn till 

 skogens produktion Han har för sin utredning visserligen måst tillgripa 



