[7] SKOGSENTOMOLOGISKA BIDRAG II . 407 



lägga äggen i förutvarande kådflöden. Då intet material av honan är 

 mig tillgängligt i och för undersökning av hennes äggläggningsrör, vilket 

 skulle kunna ge en fingervisning i detta fall, är det omöjligt att med 

 bestämdhet säga något härom. 



Emellertid ha såväl förf. som jägmästare LUNDBERG funnit larverna i 

 stor utsträckning i kådflödena efter gallringsrits. Jägmästare LUNDBERG 

 skriver därom bl. a. som svar på min begäran att angripna träd skulle 

 utmärkas i och för ett tillämnat besök av mig: »Någon utmärkning av 

 misstänkta träd i och för eventuella studier till våren är alldeles obe- 

 hövlig, då sådana finnas i obegränsat antal. Så gott som varje större 

 kådklimp innehåller larv eller puppskal och larv eller i — 2 puppor. På 

 ställen, där gallring utmärkts med rits föregående års sommar, finnas 

 larver i så gott som vartenda sår, varav vill synas, att insekten ej pri- 

 märt orsakar sår och kådfiöde, men uppenbart är att den på något sätt 

 irriterar trädet till ett våldsamt kådfiöde.» 



Även vid Gammelkroppa förekom en trakt, där gallringsrits voro all- 

 männa och inuti deras kådfiöde fann man i regel en Chilosia-\axv . Möj- 

 ligen har i andra fall sår och kådflöden vållade av jättebastborren men 

 övergivna av denna, varit ingångsporten. 



Det förefaller därför, som om honan vid äggläggningen skulle åtmin- 

 stone företrädesvis utvälja sårade ställen av barken. Den visar häri en 

 överensstämmelse med den av BURKE från Amerika beskrivna Chilosia 

 alaskensis Hunt, om vilken B. skriver, att han ej funnit något bevis 

 för att larven kan självständigt göra ett hål genom barken. B. fann 

 larverna vanligen i hålor, som han uppfattar som urhållkade av bark- 

 borrar. 



I andra avseenden råder däremot skillnad, ty hos den amerikanska 

 Chilosia-Xaxven är sifonen minst lika lång som kroppen och den kan 

 därför utan svårighet hålla dess spets i kontakt med den atmosfäriska 

 luften samtidigt som den arbetar längst in i såret. Hos Chilosia morio 

 torde ej detta vara möjligt, varför man får antaga, att larven är mindre 

 stationär och företar vandringar ut till kådans yta. 



Fig. 5 visar, huru ett dylik kådfiöde ser ut, när det ej står i samband 

 med några rits, varvid dock är att märka, att kådan torkat ihop åt- 

 skilligt, då fotografiet är taget efter ett torrt preparat. Fig. 6 visar 

 baksidan av samma preparat som i fig. 5 ; vi se där en ett par cm lång 

 gång i splintens yta, fylld med kåda. 



Av intresse vore att veta, huru länge ett dylikt sår bebos av Chilosia- 

 larver. Därom föreligga inga säkra observationer. Den rätt vanliga, 

 även av jägmästare Lundberg iakttagna förekomsten av tomma puparier 

 fastsittande i kådflöden, innanför vilka man finner larver, tyder dock på 



