408 IVAR TRAGÅRDH [8] 



att såren åtminstone under ett par års tid bebos av på varandra följande 

 generationer. 



Lika litet veta vi något om dessas års vidare öden och om grankåd- 

 flugan genom sin verksamhet kan förbereda andra insekters angrepp. 



Den förtjänar därför att ytterligare studeras förutom att den och dess 

 skadegörelse bör bringas till skogsmännens kännedom, emedan det är 

 en form, som man annars lätt förväxlar med jättebastborrens. 



2. Den enbandade tallviveln. Pissodes piniphilus Herbst. 



Hittills har förf. ej haft anledning att rikta uppmärksamheten på mera 

 än tre av de till ett antal av 7 uppgående svenska tallvivelarterna, näm- 

 ligen den större tallviveln (P. pini) F. den mindre tallviveln [P. 



notatus) F. och tallkottsviveln (P. validi- 

 rostris). Under de senaste åren har emeller- 

 tid vid de analyser av torkande träd som 

 gjorts (se TräGÅRdh) den enbandade tall- 

 viveln visat sig vara en synnerligen vanlig 

 insekt, vilkens skadegörelse ingalunda får un- 

 derskattas. 



Den enbandade tallviveln (fig. 7) karaktäri- 

 seras genom sin ringa storlek (4 — 5 mm), sin 

 rostbruna färg samt frånvaron av det hos de 

 flesta andra Pzssodes-zrtev förekommande 



/JB A främre tvärbandet på täckvingarna. Ffals- 



^0 \ sköldens bakre hörn äro trubbigt avrundade 



och tvärbandet pa täckvingarna är brett. 

 Gångarna (fig. 8) och puppkamrarna äro 

 Foto av förf. mindre än hos den större tallviveln men över- 

 Fl S- 7- ensstämma till sin typ med densamma. Lik- 



Den enbandade tallviveln ({Pissodes , , r„„ ^„„. a„ +;il™-~ 



.. .,., v som hos denna laggas aggen nera tillsam- 



pimphilus). o to " 



mans i äggfickor, som honan biter med sitt 

 snyte; larvgångarna stråla därför ofta ut flera från samma punkt och 

 fåra knappast splintytan; puppkamrarna (fig. g) äro till hälften insänkta i 

 splinten och på utsidan klädda med betydligt finare spån än hos den 

 större tallviveln. 



Skalbaggen är av förf. funnen allmän och såväl i Skåne som i Norr- 

 botten och är med säkerhet utbredd över hela landet. Att dess verk- 

 samhet det oaktat ej tilldragit sig uppmärksamheten, beror utan tvivel 

 på att den håller till högt uppe i trädens kronor, där den ej är lätt att 



