'151 



SKOGSENTOMOLOGISKA BIDRAG II 



415 



plåtar och på undersidan, liksom hos O. fagi och O. quercus, tre 

 plåtar med mycket ojämna, naggade kanter. 



Puppan (fig. 15) har på pannan ett par utskott, som bära tre i spet- 

 sen svagt böjda borst och bakkroppen är utdragen i en tvådelad spets, 

 som är något hopsnörd vid basen. 



Levnadssätt. 



I likhet med alla kända Orchestes-z.xX.tx är O. testaceus en blad- 

 minerare och dess minor överensstämma i princip mest med bok- 

 bladminerarens (TräGÅRDH i., s. 14). Honan biter vid äggläggningen 

 med sitt snyte en liten ficka i mittnerven på bladets undersida och 



Fig. 17. 



Alblad, med minor och kokonger av björkbladmineraren. 



Alder-lcaves with mines and cocoons of Orchestes teitaceus. 



lägger där ett ägg. När larven kläckts, äter den sig en smal gång med 

 tydlig, svart exkrementrad, i parenkymet i riktning mot bladkanten, en 

 gång som ej överskrider någon sidonerv utan mer eller mindre sling- 

 rande förlöper i mellanrummet mellan tvänne nerver. När gången når 

 bladkanten, vidgas den till en blåsmina (fig. 17), i vilken förpuppningen 

 sedermera sker i en gles, klotrund kokong, vilken sticker av mörkt mot 

 den i övrigt ljusbruna minan, emedan dess väggar äro klädda med larvens 

 exkremententer. 



Äro bladen små, kommer den första gångminan att sedermera upp- 

 slukas av blåsminan (fig. 16) så att man tror sig hava en blåsmina fram- 

 för sig. Men på större alblad ser man tydligt minans byggnad (fig. 17). 



I likhet med ek- och bokbladmineraren har björkbladmineraren blott 

 en generation årligen och larvens utveckling sammanfaller med den tid 

 då bladen utvecklas. 



