418 IVAR TRÄGÅRDH [18] 



Sammanlagt äro således hittills nära 30 olika värddjur kända, fördelade 

 på ej mindre än fem olika insektsordningar. Arten torde därför vara 

 en av våra mest polyfaga äggparasiter och därigenom en synnerligen 

 nyttig insekt. Det är därför ej förvånande, att man även sökt använda 

 sig av densamma mot vissa skadeinsekter. 



Om vi se bort från den av WESTWOOD redan 1833 från England be- 

 skrivna arten P. cvanescens, vars identitet med T. semb/idis, på grund 

 av den ofullständiga beskrivningen aldrig säkert kan fastslås, så är arten 

 för första gången noggrant beskriven av Aurivillius år 1897. Ar 

 1903 fann SCHREINER den i Astrachan och följande år konstaterade 

 Vassiliev den i Kharkov. Under åren 1902 och 1904 var enligt SCHREI- 

 XERS undersökningar 65 — 100 procent av äpplevecklarens ägg i Astra- 

 chan angripna av parasitstekeln och detsamma var förhållandet åren 

 1906 och 19 10. Ar 191 1 importerade RADETZKY den från Astrachan 

 till fruktodlaredistrikten i Taschkent, varest den förut ej var känd, fick 

 den att föröka sig i laboratoriet i enorma mängder och släppte ut den 

 i trädgårdarna. Det visade sig, att den lätt aklimatiserades och år 191 2 

 förstörde den i vissa trädgårdar i Taschkent ända till 100 procent av 

 äpplevecklarens ägg. 



Den lilla äggparasitens betydelse ökas naturligtvis avsevärt genom att 

 den är så polyfag: ty sedan den gjort slut på ett värddjur ett år, kan 

 den gå över till andra värddjur. Enligt RADETZKY kan en hona 

 lägga över 100 ägg och utvecklingen tager 9 — 12 dygn i anspråk, var- 

 för han i Taschkent från mitten av juni till mitten av september lyckades 

 uppföda 8 generationer. I södra Frankrike, där arten angriper de båda 

 bekanta skadegörarna på vinkulturerna, Conchylis ambiguclla och Poly- 

 chrosis botrana, konstaterade FEYTAUD omkring 12 generationer, av 

 vilka dock blott tre voro verksamma mot dessa skadedjur. 



Parasitens uppträdande i Dalby kronopark. 



Som i översikten för 1917 nämndes (s. 106), utvecklades under som- 

 maren 1 9 18 ungrfär V3 av Lyda-äggen ej utan förblevo svarta, och en 

 senare verkställd undersökning av konserverat material ådagalade att dessa 

 ägg voro angripna av en liten parasitstekel, som så småningom avslöjade 

 sig som den välbekanta äggparasiten Trichogramma evanescens . Man 

 kunde därför vänta, att Trichogramma skulle komma att spela en viktig 

 roll följande år, och assistenten S. HERMANSOX, som åtagit sig att under 

 19 1 9 göra undersökningar över härjningens förlopp med särskild hän- 

 syn till parasiterna, hade fått tillsägelse att ägna sin uppmärksamhet 

 speciellt åt äggparasitens uppträdande. Enligt hans undersökningar på 



