[19] SKOGSENTOMOLOGISKA BIDRAG II 419 



fällda provstammar d. 13 juli funnos vid denna tidpunkt dels svarta dels 

 gröna ägg; de senare blevo i allmänhet efter några dagar svarta och 

 endast ett fåtal av dem kläcktes. 



Vid ett senare besök d. 30 juli påträffades inga gröna ägg, men väl 

 en mängd svarta, och vid båda tillfällena funnos i de svarta äggens skal 

 6 — 7 små hål. Enligt HERMANSONS beräkningar har under sommaren 

 1919 omkring 90 procent av Lyda 'signata-äggen dödats av Trichogram- 

 ma evanescens. Till detta tillfredsställande resultat har säkert bidragit dels 

 att äggparasitens utveckling försiggår så hastigt, att sannolikt flera genera- 

 tioner hinna att angripa Lyda signatas ägg y dels att parasiten till följd av 

 sin utpräglade polyfagi ej har någon svårighet att finna ägg, vari den 

 kan övervintra. Vore den nämligen blott specialist på Lyda-ägg, så skulle 

 den under den största delen av året, från slutet av juli till slutet av maj 

 följande år, saknat lämpliga värddjur, vilket skulle menligt inverka på 

 dess förökningsmöjligheter. 



Det senaste året har emellertid Trichogrammas verksamhet högst vä- 

 sentligt hindrats genom sommarens kyliga och regniga väderlek, så att 

 år 1923 blott ett ringa antal, omkring 5 %, av granspinnarestekelns ägg 

 visat sig vara angripna. 



5. Övriga parasitsteklar, som angripa Lyda signata. 



Undersökningen över dessa utfördes på våren och sommaren genom 

 att i marken insamlingar gjordes av de larver och puppor, som lågo 

 tillsammans med Lyda-larverna. De steklar, som ev. angripa yngre 

 larver och förpuppa sig i granens krona, kunde på grund av sin svår- 

 åtkomlighet ej bli föremål för studier. Då parasitstekellarverna i slutet 

 av maj i regel övergivit Lyda-larverna och förpuppat sig, äro de ej alla 

 i sträng mening kläckta ur dessa. Men då de förekommo i marken till- 

 sammans med Lyda-larver och puppor finnes ingen rimlig anledning att 

 betvivla, att de äro dessas parasiter. 



Om man jämför parasitsteklarnas beteende, när de angripa tallmätare- 

 larver och när de angripa Lyda larver, vilka båda övervintra i marken, 

 så faller den olikhet, som råder ifråga om förpuppningssättet, genast i 

 ögonen. De parasitsteklar, som angripa tallmätarelarverna, utvecklas 

 synbarligen mycket långsamt i dessa, ja så långsamt att de ej hindra 

 dessas förpuppning. Först när denna ägt rum på våren, påskyndas 

 parasitens utveckling och dess förpuppning äger rum i tallmätarepuppan, 

 så att dennas hårda kutikula tjänstgör som skydd. De parasitsteklar 

 däremot, som angripa Lyda-larverna, lämna dessa och spinna sig egna 

 kokonger, vari de förpuppas, vilket troligen sammanhänger därmed, att 



