XXX 



lidl al flyde sammen lil en Isbræ (Glelscher). Denne Ismasse, hvis 

 Mæglighed er fra faa Hundrede indtil over 1000 Fod, bevæger sig 

 langsomt ned imod Vestkysten og i en mindre Grad ogsaa imod 

 Østkysten. Her forgrener den sig ned gjennem Dalene, hvor den 

 ofte naar Vandfladen i Fjordene, og her er det, al Isfjeldene løs- 

 brvdes , paa Grund af Opdriften, og svømme deres Vej ud i Davis- 

 Strædet*). Efterhaanden som Isdækkets Overflade sænker sig fra Øst 

 til Vest, raaa nødvendigvis del underliggende Bjerglands højeste Toppe 

 lidt efter lidl komme lil Syne. først som enkelte isolerede Toppe, de 

 saakaldle iNunalakker, lilsidst som slørre Fjeldmasser, der staa i 

 mindre eller større Forbindelse med del før nævnte isfri Yderland. 

 Jensens Nunatakker**) paa 62° 50' n. Br. naa henved 5400 Fods 

 Højde over Havel; lidl Øst for disse har Indlandsisen en lignende 

 Højde , raen er betydelig lavere Vest for dem. Yderlandet paa Vest- 

 kysten naar vel gjennemsnitlig 3 à 4000 Fods Højde over Havet; 

 enkelte Fjelde, som paa Nugsuak-Halvøen (70° 30' n. Br.), naa 6000 

 Fod og maaske mere. Lignende Højder træffes ogsaa i Syd-Grønland; 

 men der fmdes dog betydelige Landslrækninger, f. Ex. i Egedesmindes 

 Distrikt og vist nok ogsaa i andre Egne, hvor Fjeldenes Gjennemsnits- 

 højde kun er 1 à 2000 Fod. 



Endnu bør her tilføjes, al Yderlandet har en temmelig vexlende 

 Brede. 1 nogle Egne naar Indlandsisen helt ud lil Havel, saaledes 

 ved Humboldts Gletschererr (79 — 80° n. Br.), ved Frederikshaabs Is- 

 blink (62° 30' n. Br.), og, saa vidt man kan forstaa, ogsaa omtrent 

 lige over for denne, paa Østkysten ved Puisorlok , saml noget nord- 

 ligere ved Gyldenløves-Fjord (64° n. Br.). De fleste Steder er Yder- 

 landels Brede 10 à 20 Mile ; men endnu bredere er del isfri Kyst- 

 land mellem nordre og søndre Strømfjord og omkring Kejser Franz 

 Josephs Fjord. 



Hvad Landels geologiske Bygning angaar , da skal jeg blot i al 

 Korthed nævne de vigtigste Hovedfjeldmasser. Den største Del af 

 Landet bestaar af azoiske Dannelser, især Gnejs og Granit. 

 Gnejsen optræder i flere Varieteter, nemlig almindelig graa Gnejs, 

 Hornblendegnejs , Jerngnejs o. a. , i hvilke der findes underordnede 

 Lag af Glimmer s kifer og dermed beslægtede Bjergarter, samt 

 Dolomit og Vægsten. Palæozoiske Kalkstene synes at fore- 

 komme ved Kejser Franz Josephs Fjord. Samme Sted findes Jura- 



*) H. Rink, Grønland geographisk og statistisk beskrevet. 1857. 

 *') Meddelelser om Grönland. 1. Helte. 1879. 



