i99 



Efterskrift. 



.Medens den islandske Mosflora, som paavist af Hr. Grøn- 

 lund ^i, kan kaldes polar-skandinavisk, kunde den grønlandske, 

 taget under et, kaldes polar-islandsk , hvis der ikke var den 

 Omstændighed ved Grønland, at det strækker sig fra Christianias 

 Bredegrad (60°) saa langt Nord paa, som det hidtil er lykkedes 

 at trænge frem, altsaa over 20 Bredegrader. Denne nordlige 

 og isolerede Beliggenhed er Grunden til, at dets Naturforhold, 

 frem for noget Lands, maa have særlig Interesse for Viden- 

 skaben. Det umaadelige Isdække, der skjuler næsten hele 

 Landet, som samtidig er omgivet af kolde Havstrømninger, har 

 paatrykt dets Syd for Polarkredsen liggende Del et arktisk 

 Stempel, der næppe staar i Forhold til noget andet Lands under 

 samme Bredegrad. Den sydgrønlandske Mosflora i Alminde- 

 lighed har som Følge heraf en Karakter, der nærmest svarer 

 til den i det nordligste Norge, der dog ligger c. 10° nord- 

 ligere. I Modsætning dertil er Mosvegetationen i det syd- 

 lige Grønlands dybe og lune Fjorde af en forholdsvis frodig 

 Natur og omfatter Arter, der saa lidt høre hjemme i arktiske 

 Egne, at kun den Kjendsgjerning, at de findes der, kan retfær- 

 diggjøre at regne dem til de arktiske Mosser. Saadanne ere 

 f. Ex. Amblystegium serpens, Drepanium arcuatum, Eurhynchium 

 strigosum , E. piliferum, Thujidium Blandowii, T. recognitum, 

 Antitrichia curtipendula, Fontinalis sp. , Oligotrichum hercyni- 

 cum, Mnium cinclidioides, M. punctatum , Meesea longiseta, 

 Bartramia crispa, Bryum bimum, B. capillare, Dicranum longi- 



1) Botanisk Tidskrift, 14de Bind, 4de Hefte. 



