426 



have været paa Stedet og undersøgt dem , særlig da Flertallet 

 af Arterne afviger mere eller mindre fra de tilvante europæiske 

 Former, undertiden i den Grad, at de næppe ere til at gjen- 

 kjende. Naar de saa tilmed ere indsamlede af en ukyndig, der 

 sikkert i bedste Mening har taget en Haandfuld af en stor og 

 smuk Tue, men ladet Resten staa, forøges Vanskelighederne 

 endnu mere, da Planterne i Midten af Tuerne ikke sjeldent 

 have saa afvigende Karakterer i Henseende til Bladenes Form 

 og Retning, at man kan være tilbøjelig til at opstille dem som 

 Varieteter eller egne Arter, skjønt de kun ere Lokalformer, ja 

 næppe en Gang det; og da der i Reglen ikke foreligger Beviser 

 for den ene eller den anden Opfattelse, maa man ved Under- 

 søgelsen stadig være i Tvivl om, hvad man skal gjøre med 

 saadaune Exemplarer. En rigtig Forstaaelse af disse og andre 

 afvigende Forhold vil kun kunne opnaas ved en Undersøgelse 

 paa selve Stedet. Visse Slægter, f. Ex. Harpidium og Dicranum, 

 fortjene særlig en saadan Undersøgelse paa Grund af deres 

 store Varialionsevne, som i den senere Tid har havt til Følge en 

 Opstilling af flere nye Arter og talrige Varieteter og Former. 



En skaansom Bedømmelse af Bestemmelserne i dette Ar- 

 bejde, for saa vidt de ere foretagne af mig, maa jeg udbede mig 

 i Henhold til oven anførte; absolut fejlfri ere de sikkert ikke, 

 men kunne de faa Betydning for den fremtidige Undersøgelse af 

 Grønlands Mosvegetation, er Arbejdet i al Fald ikke spildt. 

 Alle, der i nogen Henseende have hjulpet mig under Arbejdet, 

 bedes herved modtage min oprigtige Tak. 



Marts 1887. 



Chr. Jensen. 



