«39 



/?, memhranacea (J. Ag.) nob., A. membranacea J.Ag., Gronl. 

 Lam. 0. Flic. p. 26. Kjellm. N. I. Algfl. p. 269 (215), flandb. p. 20. 



stipite plerumque ultra 6 ctm. longo, rachide longo, sporo- 

 phyllis interne saltern remotis, lamina oblongo-lanceolata v. 

 late lineari, usque 1,40 m. longa et ultra, sporopbyllis in speci- 

 minibus junioribus latis, saepe bifidis, in veteris elongatis usque 

 0,.50 m. longis, soro infra mediam partem sito. 



Undersøgelser af de grenlandske Alarier, saavel i INaturen 

 som paa det indsamlede Materiale bave overbevist mig om, at 

 de, skjont de frembyde betydelige Forskjelligbeder, dog høre 

 til een og samme Art. Foriulen Exemplarer, som fuldtud svare 

 til Beskrivelserne af A. Pylaii og A. membranacea^ finder man 

 Exemplarer, som delvis stemme med dem begge. Særdeles 

 lærerige ere nogle mindre Samlinger af Individer fra een og 

 samme Lokalitet, f. Ex. fra et Vandbul i Fjæren, eller fra een 

 og samme Klippeskraaning. Saadanne Individer ligne gjerne 

 hinanden habituell, bl. a. ved Laminaens Konsistents og Farve, 

 men adskille sig ofte betydeligt indbyrdes med Hensyn til 

 Karakterer, som ansees for at være systematisk vigtige, saasom 

 Stilkens Længde , Sporophyllernes Stilling og Formen af Lami- 

 naens Basis. Laminaens Konsistents kan der lige saa lidt 

 tillægges nogen afgjørende systematisk Betydning som de nys 

 nævnte Karakterer; typiske Individer af A. Pylaii have ofte en 

 lige saa tynd Lamina som den bos A. membranacea^ og om- 

 vendt træfler man ofte Individer af denne , som have lige saa 

 tyk Lamina som A. Fylaii. Dette Forhold er aabenbart meget 

 afhængigt af Lokaliteten , foruden af Alderen. Det synes at 

 være gjennemgaaende, at man paa udsat Kyst fortrinsvis finder 

 Individer med langstrakt Lamina, som ved Tørring bliver papir- 

 tynd , medens man paa mere beskyttede Steder trælTer kortere 

 Individer, som ved Tørring ofte faa pergamentagtig Lamina. — 

 Jeg anseer det altsaa for rigtigt atter at forene A. ^nembranacea 

 med A. Fylaii (Cfr. J. Ag. Grønl. Lam. o. Fuc. p. 26), dog 

 saaledes, at den opføres som en Varietet af denne. 



