105 



hvilke saas smaa, sterile Graminé- og Juncacéluer samt nogle faa 

 sterile Mosser. Saaledes noteredes i ca. 800 Meters Højde : 

 Dicranoweisia crispula 

 Bryum obtusifolium 

 Saxifraga decipiens 

 — rivularis 

 Calliergon sarmentosum i et fugtigt Hul. 

 I ca. 700 Meters Højde : 



Bryum obtusifolium i Smæltevand fra Sneklatter. 

 I ca. 680 Meters Højde Cerastium Edmonstonii. 

 I ca. 670 Meters Højde begynder en Skrænt, som falder noget 

 stejlere end det foregaaende ; der siver noget mere Fugtighed 

 ned, og Vegetationen er en hel Del tættere end før, navnlig 

 for Mossernes Vedkommende. Paa 25 Kvadratmeter taltes 150 

 Individer, idet én Lav- eller Mostue regnedes for et Individ. 

 Af ikke tidligere nævnte optraadte her bl. a. : 

 Salix glauca 

 — herbacea 

 Luzula confusa 

 Ranunculus nivalis \ 

 Schistidium gracile [ i en Revne 

 Orthotrichum Killiasii \ 

 Harpidium uncinatitm 

 Bryum crispulum Ç, i Snevand. 

 I ca. 650 Meters Højde fandtes Højdegrænsen for 



Cassiope tetragona. 

 Paa Opturen havde jeg lagt Mæj'ke til, at den noget stejlere 

 Vestskraaning ud mod Blæsedal (se Petersens citerede Kort 

 samt Pjeturssons Afhandling sammesteds med Figur p. 301) 

 var mere bevokset, og jeg foretrak derfor at gaa ned her. Her 

 var talrige smaa, terrasseformede Bænke, hvor der var ret fugtigt, 

 og Terrasserne vare beklædte med en oftest frodig Mosvegetation. 

 Sædvanlig var det Hedebundens Dicranaceer med deres Indhold 

 af Jungermanier, Aulacomnium turgidum, Ftilidium ciliare, Hylo- 



