109 



Denne sidste Iagttagelse kan altsaa nok forklare den første 

 Begyndelse til « Maskevegetationen» og dens Felters Anordning 

 i Rækker og disses Retnings Afhængighed af Bundens Hældning, 

 men den forklarer jo ikke Grunden til, at Systemet af bevoksede 

 og plantetomme Partier paa Morænerne holder sig væsentlig 

 uforandret gennem Aarhundreder. 



Men her kommer nu den Omstændighed til, at en saadan 

 Morænebund altid synes frossen i ringe Dybde, i alt Fald har 

 jeg altid fundet det faste, frosne Lag i Lerpletterne i 35 — 45 

 Centimeters Dybde, under Vegetationen i en Dybde af 60 — 70 

 Centimeter, regnet fra Plantedækkets Overflade M. Paa denne 

 Maade bliver altsaa Morænebunden vandstansende i ringe Dybde, 

 og Smæltevandet maa i Foraarstiden reservere sig Afløbssteder, 

 nemlig de nøgne Lerpartier, og paa den stejle Bund vil det 

 blive ved med at følge den en Gang anviste Vej , paa samme 

 Maade som man jo ned over vore Jernbaneskraaninger lægger 

 Stenrækker til Befordring af det nedløbende Vand. 



Jeg tænker mig altsaa ikke denne Vegetation grundlagt 

 umiddelbart bag efter den afsmæltende store Brætunge, men 

 dannet i de følgende Tidsrum af den paa den nøgne Moræne- 

 bund liggende Vintersne og vedligeholdt af Bundens ejendom- 

 melige orograflske og fysiske Beskaffenhed. 



I Plantedækket paa en saadan tuet Morænebund er Mosserne 

 afgjort i Overvægt, og af dem indtager igen Hylocomium proli- 

 ferum var. arcuatum vel omtrent lige saa stort Areal som alle 

 de andre tilsammen. Meget udbredte er derefter Grimmia cane- 

 scens og hypnoides^ Aulacomnium turgidum, Camptothecium nitens 

 og Lavet Peltigera aphthosa. Talrige ere endvidere Mosserne 

 Oncophorus Wahlenbergii og virens, Sphagnum Warnstorßi og 

 flere Dicranum- Arter, Bartramia ityphylla tilligemed flere i de 

 sidste Arter boende Jungermaniaceer samt Laverne Cladonia 



^) Jeg har ikke haft Jordbundstermometer med, men altid foretaget disse 

 Maalinger ved Hjælp af en Spadestok, men jeg har talrige Gange over- 

 bevist mig om, at det virkelig var Is, der stansede Stokken. 



