137 



Den mest udbredte og mest karakteristiske Sandstrands- 

 plante er Halianilms peploides. Den danner halvkugleformede 

 Puder, som undertiden kan staa saa tæt, at Stranden derved 

 faar et karakteristisk toppet Udseende. Sandet dækker da Skud- 

 dene helt op til de øverste Internodier, og Sandflugt synes at 

 befordre dens Vækst. 



Undertiden, men sjældnere, ses der ogsaa Bestande uden 

 Sand mellem Skuddene, de staa da oprette og er bladbærende 

 i hele deres Længde. Om denne Form fremkommer, hvor der 

 ingen Sandflugt finder Sted, hvad Forholdene paa de Steder, jeg 

 har set, kunde tyde paa, eller den opstaar ved, at Sandet skyl- 

 les ud af Puden, ved jeg ikke. - 



Halianthus blomstrer rigeligt og sætter ogsaa rigeligt Frø, 

 men ligesom flere andre Blomsterplanter her (maaske de fleste) 

 modnes Frøet ikke i det Aar, Blomstringen finder Sted, men 

 overvintrer i Kapslerne og spredes først næste Sommer. Saa- 

 ledes stod alle Exemplarerne om Foraaret, da vi kom derop, 

 med fjorgamle fyldte Kapsler. 



Planten kræver en vis, ikke ringe. Fugtighed; hvor Stranden 

 er bred, og enkelte Partier fyger sammen og bliver til tørrere 

 Klitrækker, hører den straks op. 



Lige saa udbredt og almindelig paa Disko er Mertensia 

 maritima^ maaske er den lidt talrigere paa Basaltsand end paa 

 Kvarts. Den hgger fladt tiltrykt til Bunden, danner ingen Pu- 

 der og bliver derfor langtfra saa iøjnefaldende som den fore- 

 gaaende. Ogsaa den blomstrer og fruktificerer rigeligt. 



Indenfor disse to kommer Marehalmen {Elymus arenarius 

 var. villosus, der taaler langt tørrere Bund end de andre to, vel 

 sagtens fordi dens Rødder gaar dybere. Som flere Forfattere har 

 omtalt, kan Marehalmen i Grønland godt trives noget borte fra 

 Stranden, og paa Disko ser man altid de kraftigste Eksemplarer 

 staa paa den stærkt gødede Bund, endog hvor denne er mere 

 leret end sandet. I saa Tilfælde er den næsten frisk græsgrøn ; 



