140 



Klitdannelsei" i arktiske Egne synes at være et lidet kendt 

 Fænomen. Fra Grønland omtaler Warming (I.e. p. 141) "srnaa 

 Tilløb til Klitter» ved Holstensborg, К older up Rosenvinge 

 omtaler og afbilder (1. c. p. 228) nogle Tuedannelser af Sedum 

 Rhodiola, Carex glareosa og Festuca rubra^ fra Øst- Island skildrer 

 Helgi Jonsson iBot. Tidsskrift XX, p. 83 ff.) »Tuedannelser», 

 af hvilke dog nogle naar en Højde af 6 — 8 Fod ; de er bevoksede 

 med Elymus og Festuca rubra var. arenaria ^). Endelig har G. An - 

 dersson og H. Hesselman n, samme Aar som disse Forhold 

 her studeredes, iagttaget Klitdannelser paa Kong Karls -Land, 

 om hvilke de kun skriver (Öfv. К. Vet. Ak. Förh. 1898, Nr. 8) : 

 "Eine genauere Darstellung .... der sehr interessanten, bisher 

 noch nirgends beobachteten hocharktischen Sand- und Dünen- 

 flora (wie sie in dem Sehwedischen Vorlande vorkommt) behalten 

 wir uns für eine spätere Abhandlung vor». Ogsaa paa den 

 sidste danske Ekspedition til Øst-Grønland er der af N. Hartz 

 og C. Kruuse iagttaget vidtstrakte Klitlandskaber, af hvilke en 

 nærmere Beskrivelse snart kan ventes. 



Foruden disse tre Arter, der aldrig mangler paa Sandstrand, 

 fmder man undertiden enkelte andre, f. Eks. CochleaiHa groen- 

 landica, Armeria vulgaris var. sibirica, Silène acauUs, Vesicaria 

 arctica^ Potentilla pulchella^ Papaver radicatum, Salix glauca og 

 Empetrum nigrum. Af disse er Koklearen ganske vist Halofyt, 

 men den kræver tillige stærkt gødet Bund, og dens Plads bliver 

 derfor inderst paa Stranden, og den er bedst udviklet, naar den 

 staar paa Sandet lige under Brinken, der huser Affaldet fra Grøn- 

 lændernes Køkkener og Slagtepladser. Ogsaa Armeria"e,n regnes 

 sædvanhg for at være en Kystplante, men jeg har dog ogsaa i 

 Kuganguak-Dal set den vokse et Par Mil inde i Landet, men 

 her er dog den Mulighed ikke udelukket, at den kunde være en 



') Hr. Helgi Jonsson har mundtlig meddelt mig.^at disse "Tuer™ rette- 

 ligst burde være kaldt Klitter. 



