141 



komme frem længere. Det løse Basaltgrus, som overalt dækkede 

 Bunden, var her fuldstændigt tørt. Herfra og indefter var Hu- 

 lens Vægge overalt beklædte med store, hvide Krystaller; jeg 

 troede først, det var Zeoliter, og det var for deres Skyld, jeg 

 krøb derind, men det var ualmindelig veludviklede Isnaale. 



Saadanne Rimfrostlag saa jeg overalt paa Klippevæggene i 

 Huler, naar blot disse var nogenlunde dybe, ligegyldig hvilken 

 Eksposition Hulen havde, og hvilken Lufttemperatur der var 

 udenfor. 



Inde i nogle Huler, baade her og andet Steds saas store 

 Dynger af nedskredne, tørre Grusmasser, der kom ned fra Huller 

 og Sprækker i Klippen^). 



D. 27. begyndte Dr. Steenstrup og jeg Turen ind i 

 Ktiganguak-Dal (Cfr. M. o. Grl. XXIV p. 273). 



Som allerede Steenstrup har fremhævet, var Vegeta- 

 tionen i Begyndelsen yderst sparsom. Bunden var her jævn 

 og bestod af Sand og Grus, kun hist og her, hvor gamle Mo- 

 rænebakker laa, var der noget Ler og lidt rigere Plantedække. 

 Et Par Mil ind i Dalen mindede Vegetationen fuldstændigt om 

 den, der er saa karakteristisk for Diskos Elvdeltaer: enlige 

 Eksemplarer af Pil, af Fjældsyre (Oxyria digyna), Valmue 

 {Papaver radicatum) eller Draba-kviQV] Armeria sibirica og 

 Vesicaria arctica var almindelige, den første fandtes de første 

 Par Mil talrigt, men i isoleret staaende Exemplarer, men saa 

 hørte den pludseligt op, tilfældigt paa samme Sted, hvor de 

 sidste Gnejsblokke saas. Vesicaria'en naaede ligesaa langt ind som 

 vi; den dannede som oftest store flade eller svagt skaalformede 



') Jeg er siden kommet til at tænke paa, at disse Hulers Højde burde have 

 været maalt. De er jo øjensynligt dannede af Brændingen, og i Hulens 

 største Højde udefter haves altsaa tilnærmelsesvis et Maal for den tid- 

 ligere Vandstand. At Bunden af Hulerne var tør og fremviste denne 

 Rimfrost paa Væggene, viser jo, at de ikke mere naas af Brændingen ; 

 ogsaa det tyder jo paa Landhævning, men siger naturligvis intet om, 

 hvorvidt den allerede er ophørt, eller en ny Landsænkning er i Gang. 

 XXV. 10 



