149 



dre end Fastlandets, ja kan end ikke maale sig med dem, der 

 kommer ned paa den langt mindre Uperniviks i Umanak- 

 Bugt (se Kortet). I det Hele taget findes der i hele Nord- 

 Grønlands Basaltformation ikke én betydelig Bræ, som kommer 

 ned til Vandfladen. 



Naar nu Ingnerit-, Svartenhuk- og Nugsuak-Halvøer no- 

 torisk ere gennemkrydsede af store, frugtbare Dalstrøg, som 

 giver Opholdssted for store Renshjorder, saa ser jeg ikke ret- 

 tere, end at det samme kan være Tilfældet for Diskos Vedkom- 

 mende. 



Den flere Gange nævnte Bi-Elv, som stansede vor Frem- 

 trængen i Kuganguak-Dal kom ned gennem en trang Kløft og 

 udvidede sig længere nede i Dalen til et bredt Leje. Her for- 

 søgte jeg flere Steder at vade over den, men Vandmængden 

 var altfor stor, til at Elven kunde passeres uden Baad. Ej heller 

 kunde jeg gennem Kløften se noget af Landet bag ved. En 

 Ting var imidlertid paafaldende: medens selve Kuganguak i 

 hele sin Længde og i alle sine Løb var rødplumret, hvilket jo 

 godt passer med, at den kom fra mægtige Bræer i Dalens 

 Bund og paa dens Vestside (se Steenstrups Beretning), saa 

 førte denne Elv klarjt Vand. Dette behøver selvfølgelig 

 ikke at betyde, at den ikke i sidste Instans skylder Bræer sit 

 Ophav, men derimod at den, hvis dette er Tilfældet, maa have 

 flydt gennem større Landstrækning[er med rigelig 

 Vegetation. Thi kun Kærenes tætte Mosdække eller 

 Søer er i Stand til at befri Bræelvene for deresSlam. 



Diskos, Nugsuaks og Svartenhuks Indre er altsaa fremdeles 

 for Evropæere for største Delen ukendt Terrain, Strækninger, 

 som vil frembyde betydelig Interesse baade i geografisk, geo- 

 logisk og botanisk Henseende. En Ekspedition, som kun har 

 en Sommer til sin Raadighed, vil imidlertid ikke kunne trænge 

 noget videre ind, da man jo er nødt til at bære al Proviant og 

 Materiel med sig, som vi var det. Men kan man raade over 

 halvandet elier halvtredie Aar, saa vil man den første Sommer 



