175 



Moshedens Karakterplante er Ehacamitrium eller Grimmia 

 hypnoides. Den begynder som sagt i Bølgedalene og kryber 

 herfra langsomt op ad Skraaningerne. Skorpelaverne og Gyro- 

 phorerne fortrænges, længst holder de sig paa Toppene. Naar 

 Mosset fra begge Sider naar op, har det som Regel nede i 

 Bølgedalene udvidet sig til meterlange Puder. Til Trods for, 

 at de ligger paa de bare Rullesten, er de dog saa godt som 

 altid vaade, grundet paa Plantens Evne til at optage Fugtighed 

 fra Atmosfæren og fastholde denne. Ehacomitriu?n- Arterne staar 

 som Regel i aldeles rene Tuer, og jo bedre Betingelserne for 

 Fugtighedens Bevarelse er, des renere staar den, og desto højere 

 bliver den. I Randen af dens Puder findes de først nævnte Gren- 

 laver, ogsaa de bliver efterhaanden højere og bedre udviklede. 



Medens saadanne Laver som Sphærophoron og Stereocaulon, 

 især da den første, vokser ud til tallerkenstore Kager og dog 

 beholder deres ældste, centrale Del frisk (den danner et stærkt 

 forgrenet System af Hapterer, der sidder i Spalterne af en i 

 Forhold til Individets Størrelse ofte meget lille Sten), saa dør 

 Mosset efter faa Aars Forløb bort for neden, smuldrer hen, og 

 disse løsere, døde Dele synker ned mellem Rullestenene, tætner 

 Fugerne mellem dem, og Bunden bliver mere vandstansende og 

 vandabsorberende. Derved skabes der Betingelser for, at For- 

 løberne for den næste Formation, Lyngheden, kan fæste Plads. 



Først optræder der xerofile Folytricha [P. hyperboreum og 

 alpinum)^ snart efter følger der Buske som Salix glauca, Em- 

 petrum og Urter som Saxifraga tricuspidata^ Silène acaulis, Fe- 

 stuca ovina var. brevifolia (R. Br.) eller, hvor der er lidt mere 

 fugtigt, Betula nana, Vaccinium uliginosum var. microphyllum, 

 Cassiope tetragona, Pyrola grandiflora, Carex rupestris, Polygonum 

 viviparum, Pedicularis lapponica, P. flammea, Stellaria borealis, 

 Luzula confusa, Hierochloa alpina o. fl. I Begyndelsen er de 

 endnu lave og forkrøblede og blomstrer som Regel slet ikke, 

 men længere ind efter udfyldes Mellemrummene mellem dem 

 efterhaanden med Mosser som forskellige Dicranum- og On- 



