192 



latifoUa, Chamœnerium angustifoliiim og en særlig stor og bred- 

 fliget Form af Cystopteris. 



Uden for Krattet i Moskæret var en lille ny Kilde brudt 

 frem gennem Plantedækket. Dens Temperatur var 0° C, den 

 førte en Mængde vegetabilsk Dynd med sig , og da den endnu 

 ikke havde naaet at faa dannet sig en Afløbsrende, saa spredte 

 den Dyndet ud over Mosdækket. 



PUekrattet Kuanersuit (Tavle П og 111), Nord-Grønlands 

 Skov fristes man til at kalde Stedet, ligger omtrent ved Bunden af 

 Fjordarmen. Det er det mægtigste Krat, jeg har set her oppe, og 

 det synes fuldt ud at kunne maale sig med de størst udviklede 

 Pilekrat, som Rosenvinge beskriver fra Syd-Grønland (Medd. 

 om Grl. XV, p. 125). Dets Længde langs Kysten er vel over 2 Kilo- 

 meter, og det breder sig lige fra Strandbredden op til Fjældets 

 Fod, optræder saa igen paa Fjældets Afsatser, aftagende i Højde 

 og Mægtighed, jo højere man kommer op^ men er dog endnu 

 at finde paa den sidste Afsats i 542 Meters Højde. Ned mellem 

 Pilene bruser talrige Bække ; i deres Leje ligger Klippeblokkene 

 naturligvis blottede, men inde under Pilene er Jorden en mørk 

 og fugtig Muld, rig paa organiske Substanser, dannet af hen- 

 raadnende Kvanstængler og Piieblade. Regnorme lykkedes det 

 mig ikke at finde i Jorden, men de findes der vist alligevel. 



Nede ved Strandbredden var Pilene ofte i naturlig Stilling, 

 over 2 Meter høje, og deres Stammer maalte paa det Sted, 

 hvor de bøjer op fra Jorden, henved 5 — 6 Centimeter i Tykkelse, 

 Kvanerne staar snart indsprængt mellem Pilene, snart i store, 

 rene Bestande, og deres Højde er da om muligt endnu større 

 end Pilenes. 



Af ganske særlig Interesse var det, at der hist og her i Ran- 

 den af Pilekrattene fandtes Tilløb til Hratdannelse af Dværgbirken 

 (Tavle IV). Medens den ellers paa Disko optræder som Espalier- 

 busk op ad Klippeblokke og Fjældvægge eller kryber omkring i 

 Mosset, saa retter den her sine Grene tueformet til Vejrs, om- 



