18 



tasia, svarede han ap == ja. Formodentlig af lutter Eisværdig- 

 hed; thi, som vi skulde se, kunde han alligevel ikke indlade 

 sig paa det, da det kom til Stykket. 



Derefter blev alt pakket ned, og om Morgenen d. 3. Juli 

 sejlede vi fra KunguaK til KeKertarsunguit ilua, hvortil vi kom 

 noget op ad Formiddagen. Konebaadsstyreren var nu blevet 

 mindre sikker i sin Sag, og for at se paa Forholdene gik han 

 og jeg op til Tasekut. Men nu kunde han aldeles ikke paa- 

 tage sig at sejle der, fordi Vandet stod lavere, end det plejede, 

 hvilket det ganske vist ogsaa gjorde. Saa var der, altsaa ikke 

 andet at gøre end at lade Konebaaden bære helt over til 

 Nunatap tasia^- Men da Konebaadsstyreren hørte det, var 

 det ogsaa saare vanskelig at sejle paa denne Sø, Vandet var 

 mælkehvidt, og der var saa mange Sten i Vandskorpen. For 

 at se lidt nærmere paa dette Forhold gik jeg langs Tasekut 

 hen til Nunatap tasia. Her var der foregaøet ganske betyde- 

 hge Forandringer, idet Overfladen havde sænket sig, som det 

 senere ved Maaling viste sig, 28 m. Konebaadsstyreren havde 

 for saa vidt Ret i, at der var mange Sten i Vandskorpen, saa- 

 ledes at det med en saa ussel Konebaad, som den vi havde, 

 kunde være vanskelig nok at sejle paa denne Sø. Under disse 

 Forhold syntes jeg, at jeg ligesaa godt kunde opgive at naa 

 frem denne Vej. Der var altsaa ikke andet at gøre, end atter 

 at vende tilbage til KunguaK og saa lade Telte og Bagage bære 

 over Land til Sydvestsiden af Nunatap tasia. 



Medens jeg var her ved Nunatap tasia, benyttede jeg Lej- 

 ligheden til at undersøge den Rækkefølge, i hvilken Planterne 

 vandre ind paa frisk blottet Fjældgrund. Da jeg senere paa 

 andre Steder fortsatte disse Undersøgelser, gaar jeg ikke her 

 nærmere ind paa disse, men behandler paa et andet Sted 

 Undersøgelsernes Resultat under et. 



^) Af Nunatak (med Genitivs Mærlie p) og tasia (af taseK med Suffix), 

 dens Sø. 



