46 



sænket sig flere Gange og har saa i længere Tid staaet ved 

 den nederste Strandlinje. 1892 blottedes saa hele den nedre 

 Etage. 



Mellem øvre og nedre Etage er der en meget skarp Mod- 

 sætning i Vegetationen. Medens Vegetationen er forholdsvis 

 tæt i øvre Etage, er den overordentlig aaben i nedre Etage. 

 Ligeledes er der indvandret mange flere Arter i øvre end i 

 nedre Etage. Alt dette tyder paa, at Vandspejlet maa have be- 

 gyndt at sænke sig kort Tid efter 1880. Ved at undersøge 

 Vegetationen i nedre Etage om en halv Snes Aar, vil man 

 rimeligvis kunne faa gode Fingerpeg i den Henseende. Til den 

 Tid skulde altsaa nedre Etage have en lignende Vegetation, 

 som den øvre har nu — hvis man altsaa gaar ud fra, at det er 

 20 Aar siden, Vandet begyndte at falde. 



Forholdene her ved Nunatap tasia synes ogsaa ganske at 

 modbevise Antagelsen, at Gletscherranden 1888 stod Vest for 

 Kangerdlukasik. Man maatte i saa Fald vente, at Vandet atter 

 var steget til sin oprindelige Højde; Vegetationen synes at 

 modbevise dette. Kun hvis man antager, at Vandet vedblivende 

 har formaaet at skaff'e sig Afløb under Gletscheren, kunde 

 Randen have staaet saa langt mod Vest. 



Endnu skal blot tilføjes, at Søen kun kan skaffe sig Afløb 

 under Gletscheren og ikke, som Drygaski mener, over Tasekut. 

 Dels ligger Tasekut c. 4 m. højere end Nunatap tasias højeste 

 Stand ; dels ligger Vandskellet mellem Tasekut og KeKcrtar- 

 sunguit ilua i en Højde af c. 69 m. 



Planternes Indvandring i det terlagte Areal. 



Den mig medgivne Instrux henleder min Opmærksomhed paa 

 Planternes Indvandring paa saadanne Steder, hvor Isen viger til- 

 bage. Saadanne Steder har jeg ikke fundet, eller rettere sagt, det 

 ved Nunatap tasia's Østspids blottede Omraade er endnu for nyt, 

 til at Planlerne have kunnet faa Tid til at vandre ind. Men vi 



