53 



I modsat Fald faar Jugementet et for vidt Spillerum. I mange 

 Tilfælde staar man sig ved at foretage en Nivellering mellem 

 Tangranden og et givet Mærke. Kilderne til Fejl ved Sammen- 

 ligningen blive altid mindst ved en direkte Sammenligning. 



Forøvrigt var Sejlturen mellem Øerne i det dejlige Sol- 

 skinsvejr velgørende efter en Maaneds møjsommelige Marcheren 

 omkring i Lyng og op ad Fjælde. 



Da jeg kom til Kristianshaab, syntes hele Kolonien som 

 uddød. Det var den dog ikke, men næsten hele Befolkningen 

 med Kolonibestyreren Hr.Myhre i Spidsen var draget ud til en lille 

 0, Savik o: Kniven, uden for Kristianshaab. Et Par Dage før 

 havde man nemlig fundet en Hval drivende i Kanger su пек 

 (Sydost- Bugt). Den havde man den foregaaende Dag faaet 

 bugseret ind til den omtalte 0. Saa sjældne er nu Hvalerne 

 blevne her, at det at faa fat i en halvraaden Hval, er en Be- 

 givenhed af Rang. Det er desværre ikke blot Hvalerne, der ere 

 sjældne, ogsaa Sælerne synes Aar for Aar at blive sjældnere ; 

 ved Kristianshaab, der paa Grønlandsk hedder Kas ig la- 

 nguit^), opkaldt efter den spraglede Sæl og ikke efter, at 

 Klipperne navnhg Syd for ere saa brogede (Kvarts og Pegmatit), 

 er Sælen nu saa sjælden, at jeg ikke en Gang kunde opdrive 

 Skind til et Par Kamikker; det eneste jeg kunde opdrive, var et 

 Par Saaleskind til at reparere de gamle med. Dagen efter, den 

 4de Aug., inviterede Kolonibestyreren mig til at tage med ham 

 ud til Savik for at se paa Hvalen, eller rettere de sørgelige 

 Rester af den; thi da vi kom derud, var Kød og Spæk flænset 

 af, og tilbage laa nu kun det afpillede Skrog. Paa Vejen derud 

 mødte vi en Del af Befolkningen for hjemadgaaende ; kun nogle 

 enkelte kredsede endnu om Resterne og havde aabenbart ondt 

 ved at løsrive sig. Hvalen var en middelstor Keporkak. 



Forøvrigt benyttede jeg Lejligheden til at undersøge Vegeta- 

 tionen. Som Warming har gjort opmærksom paa, er Vegeta- 



') Af KasigiaK, spraglet Sæl og ngiut, smaa. 



