246 



itu.» Hans Egede Saabye anfører i "Brudstykker af en 

 Dagbog, holden i Grønland i Aarene 1770 — 1778», Odense 1816: 

 «De» (o: Grønlænderne) «have og stundom Blodspytning. Denne 

 sidste forkorter Livet.» — — 



David C ranz («Historie von Grönland», Barby und 

 Leipzig 1770) anfører ogsaa adskillige Tilfælde af Brystsyge hos 

 Grønlændere, saaledes : «Viele schleppen sich etliche Jahre mit 

 einer Brust-Schwachheit, die vom vielen Schleim herrührt, die 

 sie endlich erstikt.» 1756: En Enke døde efter i de 2 sidste 

 Aar at have lidt af Tæring. 1758: En ung Pige havde for et 

 Aar siden brækket Benet, hvorefter hun blev Krøbling og fik 

 derefter Tæring (Auszehrung), hvoraf hun døde. Ligeledes døde 

 i 1758 en Mand, der iaa syg af Svindsot (Schwindsucht). En 

 Grønlænderinde var ofte meget syg af Blodspytning og døde af 

 sin Sygdom. 



1 Bind Hi beretter David Cranz om en ung Mand (Aar 

 1760), der havde et svageligt Legeme og dertil fik en Skade i 

 Benet, saa at han raaatte gaa med Stok. Han kæntrede engang 

 i Kajak og nedslugte meget Søvand, hvorefter han stadig blev 

 svagere, fik Tæring (Auszehrung) og ofte Blodspytning. Han 

 døde under en Blodstyrtning. I 1760 døde ogsaa en anden 

 Grønlænder af Tæring efter i længere Tid at have været uar- 

 bejdsdygtig paa Grund heraf. I 1762 døde en Grønlænderinde 

 af bestandig tiltagende Blodspytning. I 1764 døde (ved Ny-Herrn- 

 hut) en Mand, der i nogle Aar havde lidt af en Skade i Ryggen. 

 En Grønlænderinde døde; hun havde i et Aar lidt af Tæ- 

 ring (Auszehrung). 1766 døde en Grønlænder af Blodspytning, 

 som han i nogle Aar havde lidt af. 1768 endte en gammel 

 Grønlænder sit Liv ved en Blodstyrtning. 



Ved Lichteufels døde en Grønlænder 1764 af en fleraarig 

 Blodspytning, der havde givet Anledning til Tæring («woraus 

 eine Auszehrung entstand»). Om en Grønlænderinde hedder 

 det 1764: «Sie bekam wieder ein Blutspeyen, dasz sie bereits 

 vorher mehrmals gehabt, und dazu schlug eine Entzündung des 



