270 



Den *V8 1900 foretog jeg en Rejse til Bopladsen Tiigdle- 

 runat (en lille Boplads i Narssak Distrikt) for at tilse en af 

 Meningitis tuberculosa lidende Patient, hvortil jeg blev kaldet 

 ved en Postmand. Patienten var en ca. 60-aarig Fanger, der i 

 mange Aar skal have hostet og expectoreret og gjentagne Gange 

 havde haft Hæmoptyser (ogsaa kort forinden hans sidste Sygdom). 

 Omkring d. ^^/s 1900 maatte han gaa tilsengs paa Grund af 

 meget stærk Hovedpine, der siden vedvarede. Han spiste senere 

 næsten intet og led af hyppige Opkastninger. 1 Dagene før d. 

 *"/8 skal han have klaget over Ildebefindende og lidt Hovedpine. 



Ved min Ankomst til Pladsen d. ^Vs havde han været 

 «vild i Hovedet» i flere Dage og ingen kjendt; i 4 Døgn havde 

 han ikke haft Afføring og intet spist; siden den foregaaende 

 Dag havde han end ikke kunnet nyde Vand. Han var bleg og 

 mager, af Habitus phthisicus og laa helt afklædt paa Brixen. 

 Rundt om ham (paa Brixen, Væggen og Stolperne, der bare 

 Taget, og særlig ved Patientens Hoved) havde Stedets Kateket 

 med Kridt tegnet en Mængde Kors for herved at skræmme den 

 onde Aand bort, hvoraf Patienten efter Grønlændernes Formening 

 var besat. — Ved min Ankomst laa Patienten stille og rolig hen ; 

 tog man hans Haand, søgte han (uvilkaarlig) med Magt at 

 trække den til sig. Han var uden Bevidsthed, forstod ikke, 

 hvad man sagde til ham og besvarede ikke Spørgsmaal, der 

 rettedes til ham. Temperatur 37,8°, Puls lille, næsten ufølelig, 

 langsom. Han havde daglig (ogsaa den Dag jeg ankom til 

 Pladsen) haft Kramper. Ingen Lamheder. Venstre Mundvig lidt 

 hængende; Øjnenes Bevægelser ikke fuldstændig coordinerede. 

 Vand spyttede han strax ud igen og slog samtidig om sig med 

 Armene. Blikket noget stirrende. 



Den paafølgende Nat (Kl. 3 Form.) hentedes jeg fra mit 

 Telt, hvori jeg overnattede, til Patienten, der da i et Par Timer 

 havde haft stærke Kramper i alle Lemmer samt Trismus; han 

 var ved min Ankomst til Huset blevet noget roligere, men 

 bevægede endnu Armene ivrigt frem og tilbage og rev strax Dynen 



