299 



Gruppe konstant Maade, saa har vi deri i hvert Fald et Fingerpeg 

 i Retning af en Stammedeling. Og saaledes kunde en Række 

 Eksempler nævnes. Adskillige vil vi senere faa Lej'lighed til 

 at berøre. 



1 denne Sammenhæng skal vi pege paa en Omstændighed, 

 der i høj Grad støtter vor Undersøgelse, og som ligeledes 

 bevirker, at det endnu er muhgt til Trods for et Par Aarhun- 

 dreders Kulturpaavirkning at finde de oprindelige eskimoiske 

 Træk bevarede i Befolkningens Fysiognomi ^), nemUg den ejen- 

 dommelige eskimoiske Konservativisme, der trods alt og alle 

 fastholder sine Sædvaner og — kan man sige — netop derfor 

 er uskikket — i hvert Fald i ublandet Form — til en Kultur- 

 udvikhng, men hellere gaar tilgrunde. Og netop paa Sydkysten, 

 hvis Befolkning vi her nærmest skal undersøge, stiller Forholdene 

 sig overordentligt gunstigt, idet nemlig flere Steder den herrn- 

 hutiske Mission har bevaret sine Grønlændere i saa godt som 

 ren eskimoisk Stand ved at hindre Indgiftning i blandede Familier 

 fra de danske Menigheder og ved i det Hele at nøjes med et 

 Minimum af Kulturpaavirkning. 



Alle disse Omstændigheder bevirker, at vi, trods al mulig 

 Kritik og Frasigtning af mere tilfældige ForskelUgheder, dog 

 beholder mere end nok tilbage til at fastslaa en Stammeforskel 

 mellem Vestkystens indfødte Befolkning og derved vinde Materiale 

 ind til en virkelig paa empirisk Grund hvilende Sammenligning 

 mellem disse og Østgrønlænderne. 



Det vilde have været af stor Interesse, om vi kunde have 

 indledet disse Undersøgelser med at fremlægge Resultater af de 

 foretagne anthropologiske Maalinger, der støttede vor Antagelse 



^) I anthropologisk Henseende vil dog natuiigvis Blandingen med Europæere 

 altid kunne paavises. 



