302 



har været at skabe Hjælpemidler, dels for Missionærerne og 

 dels til Udbredelse af Kultur blandt Grønlænderne, og de har 

 da — i mange Henseender med fuld Bevidsthed herom — søgt 

 at skabe et Fællessprog, der kunde anvendes af alle Vest- 

 grønlænderne. Det skyldes ret tilfældige historiske Omstændig- 

 heder, at dette Fællessprog blev dannet af det midt- og nord- 

 grønlandske, idet ikke blot Hans Egede straks kom til en midt- 

 grønlandsk Befolkning ved Godthaabs-Fjord, men Poul Egede 

 opholdt sig flere Aar som Missionær i INord-Grønland. Det Sprog, 

 disse skrev, og som ogsaa de herrnhutiske Missionærer adopterede, 

 blev naturligvis bindende for Efterfølgerne, saa at Otto Fabricius, 

 uagtet han boede blandt de sydlige Stammer, i sine sproglige 

 Arbejder anvendte den midtgrønlandske Skrivemaade, selv om 

 man ^ogsaa i meget mæ.rker hans sydlige Paavirkning. Det 

 samme gælder om Kleinschmidt, blot at denne yderligere redu- 

 cerer Dialekterne in absurdum. 



Dette er nu ikke saaledes at forstaa, at de nævnte Mænd 

 ikke kendte til Grønlændernes Forskellighed i Sprog. Tvært- 

 imod,- deres Kendskab hertil dannede meget mere Baggrunden 

 for deres Arbejde. Vi har nævnt Hans Egede's Beretning om 

 en saadan Sprogforskellighed ^), men ogsaa Glahn^) anser Grøn- 

 lændernes «Mundarter» for saa forskellige, at om ikke Sam- 

 kvemmet mellem Kysten var saa stærk, vilde de forskellige Dele 

 af Befolkningen næppe forstaa hinanden. Otto Fabricius, der, 

 som allerede nævnt, havde Lejlighed til særligt at mærke denne 

 Forskel, omtaler den baade i sin Grammatik og Ordbog^), 

 Kleinschmidt ligeledes*). Rink hentyder dertiP). 



Opnaaede nu ogsaa alle de nævnte, der har arbejdet med 



M Se foran S. 295. 



') Anmærkninger til Cranz. S. 263. 



ä) Fabricius: Grønlandsk Grammatik. Kbhvn. 1791, S. 2-3. 



— Den grønlandske Ordbog Kbhvn. 1804. Indledning S. VII. 

 *) Kleinschmidt's Grammatik, Indledning S. VII og Fortalen til hans Ordbog. 

 5) Rink: Den østgrønl. Dialekt. Medd. X, S. 212. 



