322 



Eskimoerne, er langt stærkere end de forstandigste Ræsonne- 

 menter. 



Vi finder da ogsaa paa en Tid, der falder sammen med de 

 tidligste af Arkivernes Meddelelser, den Oplysning hos Glahn ^), 

 at Grønlændernes Rejser «foretages fra del yderste Syden 

 til det længst bortliggende Nord», og samtidig erfarer 

 vi, at disse Rejser tidligere har været langt hyppigere end nu, 

 da de (paa Grund af Kolonisationen) er ifærd med at «gaa 

 temmelig af Mode». 



Endnu længere tilbage i Tiden faar vi hos Cranz de tyde- 

 ligste Oplysninger om denne Sydlændingernes Bevægelse mod 

 Nord. Da den danske Mission med Egede allerede havde faaet 

 fast Fod i Godthaabs-Fjord og begyndte at arbejde paa den 

 derboende midtgrønlandske Befolkning, var deu tyske Mission 

 særlig henvist til de tilrejsende Sydlændinge. De første døbte 

 var Sydlændinge, og disse trak atter deres Slægt og Venner op 

 til sig og bevirkede disses Tilslutning, saa den herrnhutiske 

 Menighed blev næsten fuldstændig sydlandsk ^). Kun et Par 

 Gange nævner Cranz, at de blev besøgte af Grønlændere fra 

 Norden, og disse kommer, vel at mærke, i fjendtlig Hensigt '*). 

 Og direkte omtaler Cranz denne Sydlændingernes Bevægelse mod 

 Nord, idet han omtaler*), at de tyske Missionærer en Tid tænkte 

 paa at flytte hen til en af Grønlændere mere befolket Plads, 

 men opgiver dette, da de véd, at Grønlænderne i Reglen 

 kun bor et Par Aar paa ét Sted, men saa rejser 

 nor d paa. 



Fra Kolonisationens første Begyndelse har vi ligeledes de 

 sikreste Efterretninger om dette Træk mod Nord. Hans Egede 

 beretter nemlig i sine Relationer I Dagbogsform blandt andet 



') Anmærkninger til Cranz. S. 261. 



") Cranz: Historie. S. 454, 468, 490, 492, 495, 511, 520, 524, 547, 555, 



570, 571, 617. 

 *) Anf. Skr. S. 509. Naar Cranz ellers taler om Grønlænderne nordfra, 



mener han fra selve Godthaabs-Fjord. 

 *) Anf. Skr. S. 442. 



