LÄRKEN. SEA 
un 
I några botaniska arbeten från 1600-talet nämnes redan lärketrää eller lär- 
keiträä (se LYTTKENS, 737), men sannolikt är det professor PEHR KALM, 
som först försökt lärken i vårt land. Han berättar 1731 (99), att han under 
sin resa till Amerika fått frön av lärk uti England, »hwarest den plan- 
teras för varietet skul uti Trägårdar». Han omnämner virkets goda 
egenskaper och meddelar en hel del råd, huru fröet skall sås i plant- 
skolan, samt att plantorna omskolas vid 1 och 3 års ålder och därefter 
sättas på 3 fots avstånd i träskola. Här vill han låta plantorna stå i 
SS 
LITA mt 
= 
= 
= 
= 
(TN 
Efter Otaus MAGNUS 1555. 
Fig. 12. Teckning av gran, tall, »lärkträd» och en från svenska skogar. 
Drawing, illustrating a spruce, a pine, »a larch>, and a juniper from Swedish woods. 
två år, varefter de utflyttas i marken »såsom på sidorna av magra bac- 
kar, der få andra trän wela trivas wäl.> All omplantering bör ske om 
våren »näst förr, än de begynna göra skott>. Även i sin fullständiga beskriv- 
ning över resan till Amerika meddelar KALM 1753 (700) »rön wid Larix». 
Han omtalar från London, att en hertig AF BEDFORD hade planterat lärkar i 
sin trädgärd, varvid en del i mycket god trädgårdsjord, medan andra 
fått nöja sig med en utmagrad jordmån. Plantorna i den magra jord- 
månen skulle i allmänhet fått dubbelt längre skott än i den goda träd- 
gårdsjorden. KALM tillägger: »häraf rönes den allwisa Skaparens för- 
undranswärda lagar wid wäxterna, at och den magra och fattiga jorden 
skal hafwa sina särskilda trän och wäxter, som deri må ganska wäl; 
men wantriwas i en för oss människor så kallad bättre jordmån.> 
Många av KALMS uttalanden gå länge igen i den äldre svenska littera- 
turen. Sålunda heter det om lärken i ANDERS ROSENSTENS grundliga 
undervisning om Skogars Skötsel av år 1732 (244—245) bl. a.: »Planteras 
mest på samma sätt, som Gran, fordrar ock merendels en sådan jordmån», 
