LÄRKEN. 617 
bredd i äldre tiders öppna blädningsskog i Danmark, men som håller på 
att försvinna, sedan en god skogsvård — bokskogen — kommit att in- 
kräkta på denna platskrävande ras. 
I Tyrolen är förhållandet kanske motsatsen. Åtgången av lärkfrö har 
blivit allt större, och lärkbestånden ha flerstädes minskats. För att skaffa 
tillräckligt med frö har man måst företaga insamlingar allt högre upp i 
bergen och då säkerligen av alltmera yviga, storgreniga och krokiga 
individ. De lärkbestånd, vi sedan draga upp av tyrolerfröet, bli i större 
eller mindre procent blandade med mer eller mindre krokiga träd. Denna 
krokighet är säkerligen ej i högre grad beroende på beståndets läge; den 
kan ensamt förklaras från ärftlighetssynpunkt. Härför talar bl. a., att man ej 
så sällan träffar mycket krokiga träd mitt inne i bestånden bland raka in- 
divid och t. o. m. i de mera slutna grupperna. Anteckningar härom 
ha gjorts från flera försöksytor. Så ha t. ex. de vackra skotska lär- 
karna vid Sävstaholm i Södermanland i allmänhet rak stam, men mitt 
inne i den vackraste gruppen, finner man ett starkt krokigt individ. Det- 
samma har antecknats från lärkbeståndet å Hellidens marker utanför 
Tidaholm. 
Ett annat exempel härpå är ett 33-årigt bestånd vid Strömbacka (fig. 
32). = Det grova trädet till höger om mannen på bilden är ett typiskt 
c-träd. Det är 15,; meter högt och 27 cm vid brösthöjd och står mera 
inklämt än det vackra trädet närmast till höger, vilket är 14 m högt och 
12 cm vid brösthöjd. Nästa grova träd, som är 24,; cm vid brösthöjd 
samt 16,; m högt, är fullständigt rakt. 
Ett annat exempel i samma riktning visar bilden från försöksytan 
322 å Askö i Västmanland. Träden äro där i allmänhet krokiga och ri- 
siga med 25,8 2 c-träd och 15,1: 2 (c)-träd. A fig. 33 synes till vänster ett 
mycket krokigt träd och till höger ett jämförelsevis rakt träd, vilka båda 
ha samma ställning i beståndet. 
Försöksytan 350 å kronoparken Stora Svältan utmärker sig för synner- 
ligen raka och vackra stammar. Endast 2,8 2 c-stammar och 9,2 2 (c)- 
stammar ha antecknats. Egentligen är det blott två stammar (se fig. 34), 
som störa det goda totalintrycket. 
ÄÅ fig. 35 synes en grupp av 4 60-åriga lärkar från Sundsmarkens krono- 
park i Västergötland, varav två äro synnerligen raka, men två ganska 
krokiga. 
Vinden har beskyllts för att särskilt deformera lärkens utseende. I 
själva verket blir dock ej lärken mera deformerad än t. ex. tallen, blott 
den tillhör en rakväxande ras. Å fig. 36 visas exempelvis ytterkanten av 
en mot västanvinden starkt exponerad lärkplantering vid Vingåkersslätten 
41. Meddel. från Statens Skogsförsöksanstalt. 
