LÄRKEN. 695 
StUbbensjydiamsE VOM FAL 6 8 TO UE2 1 IAN TTOLL TOK T201 12211 244,120001:28 30 
Kärnans diam, 14 av 
stubbens —..nmee+-.. 27,3 33,6 38,2 42,4 46,3 49,7 5257 55,3 57,7 59,8 61,7 63,5 65,1 66,4 
Stubbhenst diam... i cm 32 34 30 38 40 42 44 40 148 50-52 54 56 
Kärnans diam. i & av 
SUUDDENSY ousnessesser 67:06 68,82 70,0- 70:6 YTr 71,5 71,7 718 71,8 71,0 TI,0 I 2,0 
Sitt största värde har lärken för pålbyggnader, och vattenbyggnader 
över huvudtaget. " Dess betydelsefullaste användning är dock till sliprar, 
till kraftledningsstolpar och telefonstolipar samt till props. Vidare till 
byggnadsvirke, redskap, möbler m. m. 
Sliprar. Sin största användning utomlands har lärkvirket fått till slip- 
rar, då det är synnerligen hållbart utan särskild impregnering. Förutom 
genom det från Skogsförsöksanstalten utsända frågecirkuläret har förf. 
vänt sig direkt till vissa järnvägsförvaltningar för att erhålla upplysnin- 
gar om lärkvirkets användning och användbarhet härutinnan i vårt land. 
Sålunda meddelar baningenjör H. BROWALL vid Västergötland-— Gö- 
zeborgs järnväg, att vid Sollebrunn år 1898 nedlades 10 lärksliprar från 
Koberg. Tio år senare upptogs en syll för att undersöka dess beskaf- 
fenhet och befanns den då fullt frisk. Samma var förhållandet med 
den syll som upptogs år 1910 och varav prov sändes till åtskilliga skogs- 
vårdsstyrelser och järnvägsförvaltningar. Först år 1915, d. v.s. efter 18 
år måste en sliper utbytas på grund av röta. Likväl ha dessa sliprar legat 
å en plats, där de äro mera utsatta för röta än på linjen i allmänhet. 
År 1908 nedlades 500 lärksyllar å III bandistriktet och å dem finnes 
intet fel (mars 1917). Baningenjör BROWALL framhåller, att lärksliprarna 
ej ha benägenhet för att spricka, vilket däremot eksyllar gärna göra, 
och skenspiken sitter väl fast. Han anser därföre, att lärksliprar äro 
att föredraga framför både ek och furu. 
Trafikchefen vid Fågelsta— Vadstena— Ödeshögs järnväg meddelar, att 
vid Ombergs station år 1902 nedlades 100 lärksliprar, av vilka först är 
1916 d. v. s. efter 14 år, en mindre del behövde kasseras. I allmänhet 
har det visat sig å denna bana, att tallsliprar endast varat omkring 6—7 
år. Under senare åren ha ytterligare cirka 700 lärksliprar från Omberg 
inlagts på samma bana. 
Trafikchefen E. HILDEBRAND har meddelat, att vid Blekinge kustba- 
nor lärkträdsliprar blivit inlagda å banan för lång tid sedan och att en- 
ligt överbanmästarens uppgift deras livslängd skall hava överstigit furu- 
sliprarnas med åtskilliga år, huru många har han ej kunnat erinra sig. 
Vid förfrågan hos nuvarande trafikchefen vid banorna S. HOLMGREN, 
har närmare upplysningar ej kunnat erhållas. En banvakt förmodar lik- 
väl, att det var lärkträdssliprar, som nedlades å hans sträcka, men att de 
sedan blivit utbytta, emedan »spiken i dem aldrig ville sitta fast». 
