LÄRKEN. 709 
det uppvisade en virkesmassa, som icke någonstädes i Finland kan upp- 
nås i bestånd av tall och gran. 
I Finland finnas ytterligare några äldre bestånd av sibirisk lärk, som 
äro särskilt omnämnda i litteraturen, och som kunna anses vara i viss 
mån historiska. — På 1840-talet anlades av brukspatron ARPPE å Koin- 
sto i Kiides socken genom sådd ett bestånd av såväl europeisk som 
sibirisk lärk. En ungefär lika gammal lärkpark finnes enligt ILVESSALO 
(359) också i Karislojo socken, Nystads län. Å flera egendomar i Wi- 
borgs län finnas äldre exemplar av sibirisk lärk, vilka enligt BLOMQVIST 
sannolikt blivit tagna av genom naturlig besåning från Ny-kyrka park 
på närbelägna skogsmarker uppkomna, självsådda plantor. 
Sedan Evois forstinstitut grundlagts år 1860, togo lärkodlingarna fart 
i Finland. Särskilt blev så fallet å Evois och Wesijakos kronoparker 
och härvid användes frö dels från de äldre finska lärkbestånden, dels 
från Ryssland, Sibirien och Mellan-Europa. Den sibiriska lärken plan- 
terades i allmänhet å årshyggen eller på förut svedjad mark efter av- 
verkning av värdelös lövskog. Tallfrösådd utfördes i rågbrådden om 
våren, och lärkplantorna sattes som 2- eller 3-åriga i rader på 1,8 till 3,6 
meters förband. Lärkarna gingo väl till och sköto hastigt om tallarna i 
höjden. 
Vid finska forstföreningens årsmöte 1879 (350) berättade forstmästare 
STENBÄCK, att år 1876 i Pällilä revir utsatts 6,000 plantor av sibirisk 
lärk. 
Ett exempel på intresset för lärkplantering i Finland är ock diskus- 
sionen vid finska forstföreningens årsmöte i Kuopio 3—4 sept. 1891 
(393). Härvid meddelades av ordf., att 6,000 mark beviljats för lärk- 
planteringar inom skilda delar av landet. Direktör BLOMQVIST lämnade 
också en redogörelse för å Punkakarju kronopark år 1877 utförda plan- 
teringar med sibirisk lärk. En provyta om o,s hektar gav här vid 19 
års ålder en virkesmassa av 351 kbm per hektar. Från samma tidpunkt 
härstammande planteringar av europeisk lärk stodo å denna kronopark 
i alla avseenden ojämförligt mycket efter den sibiriska. Av BLOMQVIST 
uppgavs även vid ovannämnda sammanträde, att under de senaste 20 
åren ända till hundratusentals plantor av sibirisk lärk sålts från forst- 
institutets i Evois plantskolor samt från Mastiala, Dahlviks, Myllysnari 
och Finska trädgårdsföreningens plantskolor, varigenom betydligt rotfäste 
beretts detta trädslag i Finland. 
Från Norge föreligga få uppgifter om den sibiriska lärkens införande 
i landet. SCHIOTZ (379) omnämner emellertid, att redan år 1886 an- 
skaffats sibiriska lärkplantor till Trondhjems Bymark och år 1888 ut- 
