SE GUNNAR SCHOTTE. 
D. Sibiriska lärkens variation och raser. 
Former och variationer av den sibiriska lärken omtalas i litteraturen 
föga, sannolikt emedan den ej odlats på kontinenten i samma utsträck- 
ning som den europeiska. Emellertid finnas åtskilliga variationer, som för 
fullständighetens skull torde böra helt kort omnämnas här. 
De unga kottarna äro i regel gröna, men flera färgvariationer föreligga; 
Ur Skogsförsöksanstaltens saml. Foto av G. SCHOTTE ?9/,; 1910. 
Fig. 87. 19-åriga sibiriska lärkar, som uppkvistats, varigenom 
stammarnas krokighet framträder. Nästan alla lärkar kunna 
betecknas med (c) och andra trädet från högra kanten med ec. 
Bjurfors, Västmanland. 
Nineteen-year-old Russian larches, stripped of branches, showing the 
crookedness of the stems. Nearly all the larches can be marked (c), and 
the second tree from the right corner can be marked c. 
från rödbrunt till blekgröna och t. o. m. helt vita kottar förekomma. En 
vitblommig varitet är L. sibirica v. Tittelbachiz Schröder. Den gröna 
kotteformen kallar SCHRÖDER väiridis (570). 
BEISSNER (476) omtalar sibirisk lärk med hängande grenar, v. pendula, 
som han fått genom en frösändning från Moskvas arboretum. Han om- 
nämner också andra av SCHRÖDER vid odling i Moskva iakttagna former, 
nämligen fastigiata, glauca, longifolia och robusta. 
Beträffande denna lärkarts rasfråga bör först erinras om den polska 
lärkrasen, som av flera förf. anses som en mellanform mellan den euro- 
peiska och den sibiriska. 
