738 GUNNAR SCHOTTE. 
se på uppgifter från lantbruksinstitutets i Moskva arboretum, så finna 
vi enligt MEYER (576), hurusom 8o-åriga sibiriska lärkar där äro 25,9— 
26 meter höga, medan lika gamla europeiska lärkar blott blivit 18,4 
meter: 
Från Sverige har förf. (778) redan tidigare framhållit, att vid Stock- 
holm åtminstone i ett bestämt fall sibiriska plantor växt snabbare än 
europeiska. Härvid gäller dock framför allt, varifrån det sibiriska fröet 
härstammar. I avd. D är sålunda omnämnt, hurusom BLOMQVIST (392) 
vid Evois erhållit bättre plantor från de redan acklimatiserade lärkarna 
vid Nykyrka än av importerat frö från Arkangelsk. Något material 
för jämförelse mellan något äldre plantor eller träd av sibirisk och 
europeisk lärk på samma mark har förf. ej lyckats finna. I den sam- 
manställning av olika lärkboniteter, som givits i kap. III E har emellertid 
flertalet sibiriska lärkbestånd måst placeras bland de svagare boniteterna. 
Detta ger dock i och för sig självt ej något bestämt utslag. Det är 
nämligen tydligt, att många av de sibiriska lärkbestånden uppdragits dels 
a svag mark, dels i Norrland, där klimatet hämmar dem, trots att de 
äro vana vid liknande klimatförhållanden. Likaledes är det påfallande, 
att den europeiska lärken i södra och mellersta delarna av landet upp- 
dragits å särskilt god mark. 
Å kronoparken Omberg påträffa vi emellertid såväl sibirisk som euro- 
peisk lärk av den uppställda lärkboniteten I. Där kan således ej iakt- 
tagas några ogynnsamma klimatiska inflytelser på den sibiriska lärk, 
som kommit dit. Dock kan som ett möjligt utslag härför framhållas, 
att den sibiriska lärken på Omberg i mycket högre grad är utsatt för 
angrepp av lärkkräftan än den europeiska. 
Se vi däremot på bestånd å sydligare breddgrad, synes den europeiska 
lärken i allmänhet ha utvecklat sig bättre än den sibiriska, även om 
den odlats på ganska god mark. Som flera lärkbestånd äro upp- 
dragna i blandning med tall har direkt jämförelse i några fall kunnat 
ske mellan den uppställda lärkboniteten och de vanligast använda växt- 
lighetsgraderna för tall. En sådan jämförelse visar, att den sibiriska 
Järken är ett förnöjsamt träd i vårt land, och att den växer frodigt även 
på växtlighetsgrad o,, enligt MAASS” erfarenhetstabell eller JONSONS bo- 
nitet V. Däremot synes lärkens tillväxt bli alltför obetydlig å växtlig- 
hetsgrad 0,2 och därunder, d. v. s. JONSONS bonitet VI och VII. Den 
är dock som alla trädslag tacksäm för mullrik jord, och någon risk att 
plantera sibiriska lärken på god mark finnes ej, då den även i dylika 
fall ej har någon större benägenhet för kraftigare grensättning. 
Genom sitt årliga barravfall göder även den sibiriska lärken marken. 
Sannolikt sker dock detta i mindre grad än hos den europeiska. Visser- 
