770 GUNNAR SCHOTTE 
ning. Om den japanska lärken känner man ju dessutom, att dess höjd- 
tillväxt i ungdomen är synnerligen hastig, men att den sedermera sackar 
av rätt betydligt. Det har därför visat sig vara omöjligt att använda 
de svenska provytorna av den japanska lärken vid den sammanställning, 
som gjorts över den europeiska och sibiriska lärkens produktion. En blick 
på den japanska produktionstabellen visar också en mycket hastig steg- 
ring hos höjdtillväxten de första 10-årsperioderna, vida överträffande de 
andra lärkarternas. En jämförelse mellan det ringa svenska materialet 
och den japanska produktionstabellen visar, att den unga 11-åriga ytan 
å Skärsnäs ej på långt när uppgår till den japanska boniteten III. Den 
14-åriga ytan på Hallandsås är däremot ungefär bonitet III, liksom också 
den 17-åriga ytan på Visingsö och det lilla lärkbeståndet vid Båstad. De 
ovan anförda ytorna från Wärtemberg motsvara också japanernas lärk- 
bonitet III. Detta allt efter höjden att döma. Däremot är det påtag- 
ligt, hur ringa medeldiametern och kubikmassan äro i de japanska be- 
stånden. 
Överensstämmelsen mellan Visingsö-ytan och de I19-åriga bestånden i 
Wiärtemberg är dock alldeles påtaglig. Dessa ytor visa en betydande 
produktion hos de 17- och 1g-åriga bestånden av upp till 125 kbm 
stamved. | 
Med denna kraftiga produktion för ögonen förstår man det reella un- 
derlaget för HOMES (542) förslag att kalavverka den japanska lärken 
vid 15—20 års ålder till pitprops. Detta är också det kanske mest eko- 
nomiska, ty vid 30-årsåldern går tillväxten tillbaka i jämförelse med den 
europeiska lärkens. Därföre uttalar också ELWES 1913 (453), att han 
blivit alltmera övertygad om den japanska lärkens underlägsenhet gent 
emot den europeiska från ekonomisk synpunkt. 
F. Japanska lärkens sjukdomar och skador. 
Den japanska lärken är i vissa avseenden motståndskraftigare mot 
vissa sjukdomar, bl. a. lärkkräftan, än de övriga lärkarterna. Häri torde 
ock ligga orsaken till de stora förhoppningar, som knutits till odlingen 
av denna lärk. Rätt länge ansåg man t. o. m. den japanska lärken im- 
mun mot lärkkräftan, och MAYR (573) säger så sent som 1907, att den 
är fri från denna svamp. Redan år 1903 hade emellertid SCHWAPPACH 
observerat Dasyscypha på japansk lärk. — Även i Storbritannien var man 
en tid rätt säker på, att lärkkräftan ej skulle få någon vidare fart hos 
denna lärk. FRASER (489) införskaffade t. ex. år 1904 upplysningar 
från olika delar av Skottland, varvid av 26 rapportörer endast två hade 
funnit kräfta. WHELLENS (642) ansåg år 1910, att den japanska lär- 
