784 GUNNAR SCHOTTE. 
Den dahuriska lärken förekommer ännu sparsamt inplanterad i Europa. 
Till England skall den dock ha införts redan 1739. Ofta har den vid 
kultur förväxlats med sibirisk, ostamerikansk och europeisk lärk. 
Något större träd blir den ej, som uppgifter i litteraturen också be- 
styrka. Nyligen omtalas ett mycket gammalt exemplar av denna lärk 
från Boynton, Yorkshire i England, med höjd av allenast 24 m och 
diam. vid 1,8 m från marken 71 cm (662). Den innehöll 5,07 kbm. I 
lantbruksinstitutets trädgård i Moskva finnes dock 60-åriga ex. med höjd 
om :18,, Mm. och 46,3 cm 1 diam. vid 1,32m; Uppgiften om att denna 
lärk redan 1881 skulle inplanterats i botaniska trädgården i Hälsingfors 
och där blivit 12,8 m. hög, beror, enligt ELFVING (345), på felaktig 
bestämning. Den utsåddes i Hälsingfors först år 1900. 
I Danmark inplanterades denna lärk år 1870—73 och 1882 vid Langeso 
enl. BLocH (432). Den växte frodigt på mager mark, men var redan 
1899 angripen av Dasyscypha. 
Ett exemplar vid Charlottenlunds forsthave invid Köpenhamn, vilket 
planterats 1889, var 18 år senare 7 m högt. 
Från Sverige omnämnes den av ROSSANDER (z66) redan 1879, som 
ansett den mer egendomlig än vacker, ULRIKSEN (249) meddelar, att 
I 5-åriga exemplar voro 1897 vid Alnarp 8 m höga. De hade många 
år burit kott och bildade vackra smärta pyramider. BEISSNER uppger 
deras höjd 10 år senare (felaktigt) till 20 m vid 32 års ålder och 0,75 m 
i omkrets. År 1910 uppmätte förf. där ett exemplar, som var 11,2 m, 
högt samt 22 cm. i diameter vid brösthöjd. 
SETH KEMPE (z0or) har prövat den på Hemsön och funnit den vara 
motståndskraftig mot klimatet samt ha rask tillväxt. 
Som grön luktar denna lärk svagt jasmin, således samma lukt som 
hos torkade kvistar av sibirisk lärk, ehuru svagare. 
För skogligt ändamål torde denna lärk ej vara prövad genom odling. 
Som den dock kan växa på fuktig mark, skulle den kunna försökas på 
mindre fullständigt utdikade mossar i övre Norrland. 
Kar. X. Övriga lärkarter. 
Förutom de i särskilda kapitel avhandlade lärkarterna europaea, sibirica, 
leptolepis, occidentalis, americana, Lyalli och dahurica, finnas såsom i ka- 
pitel 2 omnämnts, åtskilliga andra lärkarter. Då dessa ha mindre skog- 
ligt värde och f. n. mest dendrologiskt intresse, skola de blott här om- 
nämnas helt kort. — De ha förresten ännu knappast försökts i vårt land. 
Larix kurilensis MAYR. (Tyskland: Kurilenlärche, England: Kuri- 
lien larch, Japan: Gui-Matzu Shicotan-Matzu) växer å Kurilerna, ögruppen 
mellan Jesso och Kamtschatka. Den infördes till Tyskland genom MAYR 
