850 L. MATTSSON. 
tryckta i absoluta mått. Den skulle således lida av samma fel som denna, 
nämligen att låta de grövre stammarna få större inflytande på medel- 
talet än de mindre. 
Samma fel erhålles, då utgångsdiametern ej fullt korresponderar med 
övriga mätningar. För liten utgångsdiameter medför för stora diameter- 
kvoter och därmed ökat inflytande för stammen på medeltalet. Det 
härav orsakade felet torde emellertid i allmänhet vara av så obetydlig 
storlek, att det helt kan förbises. 
En annan obehaglig följd får emellertid förhållandet, i det några be- 
räkningar över formvariationen inom formklasserna ej kunna verkställas 
direkt å materialet, utan måste för detta ändamål särskilda sammanställ- 
ningar göras. Sådana undersökningar ha hittills ej alls utförts. Påvisats 
har endast, att stamseriernas allmänna gång i huvudsak varit densamma 
för samtliga stammar av samma absoluta formkvot, även om höjderna 
varit olika. Detta får emellertid ej utsträckas så långt, som att alla 
stammar skulle vara stöpta i samma form. Redan en flyktig undersök- 
ning av materialet gav till resultat, att stamformen hos de enskilda in- 
dividen växlade rätt betydligt även för sådana av samma formkvot. 
På ett eller annat sätt framdeducerade avsmalningsserier kunna därför 
aldrig bli annat än uttryck för den form stammarna i stort medeltal äga. 
Den säkerhet, varmed de angiva denna, är följaktligen till stor del be- 
roende av antalet stödjande mätningar och den noggrannhet, varmed 
klassificeringen utförts. 
Innan vi gå närmare in på de verkställda utredningarna, torde det 
därför vara lämpligt att undersöka, med vad rätt man egentligen kan 
tala om allmänt giltiga avsmalningsserier. Visserligen ha dessa samman- 
ställningar först kunnat utföras, sedan vissa resultat erhållits ur under- 
sökningarna, men torde denna omständighet ej behöva hindra, att de 
redan här anföras. Siffrorna äro hämtade från försöksytan 325, men 
dessutom ha ett flertal ytor underkastats samma behandling och givit 
fullt motsvarande resultat. 
Till en början gäller det då att närmare utreda, med vilken säkerhet 
absoluta formkvoten över huvud taget kan bestämmas. För den skull 
utfördes sådan bestämning av två personer, författaren och skogsbiträ- 
det vid försöksanstalten, O. HENRIKSSON, å samtliga 27 stammar, 
hämtade från försöksytan i fråga. Resultatet underkastades felbe- 
räkning, varvid det visade sig, att ett medelfel av + 1,32 E” måste tagas 
med i räkningen. Som jämförelse kan anföras att en motsvarande be- 
räkning av författaren (zz), utförd å tallmaterial, gav till resultat ett medel- 
LE = en formklassenhet. 
