FORM OCH FORMVARIATIONER HOS LÄRKEN. 853 
tabell I. Som synes växlar åldern omkring 30 å 40 år. Endast i ett 
par undantagsfall uppgår den till 60 å 70 år. Skillnaderna äro så ringa, att 
det ej ansågs av behovet påkallat att särskilja några olika åldersklasser. 
I tabellen finnes även ytans belägenhet angiven. Som synes äro samt- 
liga ytor från mellersta och södra Sverige. Antagligen spelar dock denna 
härstamning en synnerligen underordnad roll. Av vida större betydelse 
torde fröproveniensen vara. I tabellen finnas visserligen uppgifter här- 
om, men som dessa förhållanden vid undersökningens utförande ännu ej 
voro utredda, har någon hänsyn ej kunnat tagas härtill, utan har materi- 
alet Behandlats såsom i detta hänseende enhetligt. 
I ett annat avseende har emellertid en uppdelning vidtagits, nämligen 
i fråga om höjden. Uteslutet är nämligen ej, att med förändrad höjd 
även någon skiftning i formen skall kunna påvisas. Av särskilt intresse 
blir detta på den grund, att materialet för utredningen angående sibiriska 
lärken, som av tabellen framgår, är hämtat ur helt andra höjdklasser. 
Det kan för den skull vara synnerligen önskvärt att erhålla en förmed- 
lande grupp mellan de två materialen. 
Klassificeringen av materialet ger sig själv. Stammarna äro sektione- 
rade på konstanta avstånd från stubben. Följaktligen äro endast mått 
å lika långa stammar fullt jämförbara. Materialet måste därför samar- 
betas i skilda höjdklasser. Som avsikten för övrigt var att erhålla skilda 
serier för olika absoluta formklasser, måste stammarna inom de bildade 
höjdklasserna ånyo indelas i formgrupper. 
Höjderna växlade inom materialet från 4 till 32 m, formkvoterna un- 
gefärligen mellan 0,sso och något över 0,8oo. Höjdklasserna fingo om- 
fatta en meter vardera och begränsades så, att exempelvis höjdklass 10 
omfattade stammar från 9,;o— 10,49 m. Genom denna jämna meterin- 
delning vanns den fördelen, att å samtliga stammar inom samma höjd- 
klass erhölls samma antal mätningar. Något oegentlig blir visserligen 
klassindelningen därigenom, att växlingarna i stamlängd och därmed även 
i mätningarnas relativa plats å stammarna bli något större relativt taget 
för de lägre höjdklasserna än för de högre. Detta medför något större 
felmöjligheter 'å resultaten från de förra. Någon praktisk betydelse torde 
emellertid detta förhållande knappast få. 
För formindelningen valdes klasser omfattande 35 E, alltså 0,60, 0,65 
0. S. v., varvid gränsen lades vid 0,625, 0,675 0. S. Vv. I sammandragen 
skildes mellan klasserna 0o,ss och 0,60, samt 0,75 och 0,so. Som dessa 
ytterklasser i allmänhet visade sig omfatta ett relativt ringa stamantal, 
sammanslogos de vid den fortsatta bearbetningen. Ytterklasserna kommo 
därigenom att omfatta stammar av formklass lägre än 0,625s och sådana 
av formklass högre än 0,72s, och erhölls således fyra formgrupper inom varje 
