FORM OCH FORMVARIATIONER HOS LÄRKEN. 863 
För att före den egentliga bearbetningen kunna erhålla en överblick 
över rotansvällningens variation har tabell 8 upprättats. I densamma 
äro de å gruppmedelserierna på grafisk väg avlästa rotansvällningarna 
vid brösthöjd införda, sedan medeltal beräknats för höjdgrupperna 8— 
12, 13—17 och 18—22. I tabellen ha dessutom införts diameterkvoterna 
vid o,; meter över marken. Dessa diameterkvoter hava bestämts å de 
grafiska framställningarna av gruppserierna, varefter medeltal beräknats 
för samma grupper som för rotansvällningen. 
Vid studiet av dessa siffror observeras omedelbart två olika företeelser. 
Dels tyckes rotansvällningen uppvisa en om ock ej särdeles utpräglad 
stigning med höjden, dels ett tämligen tydligt avtagande med formklas- 
sen. — Det förstnämnda förhållandet överensstämmer med det av JON- 
SON för granen påpekade, det senare åter står närmast i samklang med 
SCHIFFELS åsikt (72 sid. 42), att rotansvällningens höjd sjunker med kvadra- 
ten på formkvoten (oäkta). Troligen beror dock detta hans påstående, åt- 
minstone delvis, på en förväxling mellan orsak och verkan. Hans form- 
indelning försiggick nämligen liksom vid vår undersökning, utan hänsyn 
till den större eller mindre rotansvällningen å enskilda stammarna. Tack 
vare detta förhållande sträva stammar med svag rotansvällning att sam- 
las i de högre formklasserna, medan motsatsen gäller för stammar av 
stor rotansvällning. Detsamma är tydligen även fallet med vårt material, 
varför alltför stor hänsyn ej får tagas till ovan påpekade förhållande. 
Synas emellertid ovanstående sammanställning noggrannare, skall man 
finna ännu en tredje lagbundenhet. Det visar sig nämligen, att diameter- 
kvoten vid o,; m över marken och rotansvällningens storlek rätt väl 
följas åt. Verkställes en korrelationsberäkning, få vi en korrelations- 
faktor av storleken + o,4s. De i serierna ingående termernas antal är 
visserligen så ringa, att alltför stor vikt ej får fästas vid korrelations- 
beräkningens resultat. Det tyder dock på, att ett samband förefinnes 
mellan ifrågavarande diameterkvot och rotansvällningens storlek. 
För att nu draga nytta av de erhållna fingervisningarna utfördes under- 
sökningen på följande sätt. Av de ursprungliga höjdklassammandragen 
utvaldes de för höjderna 8, 10, 12, 14, 16, 18, 20 och 22 utförda. För 
varje stam i dessa sammandrag beräknades förhållandet mellan diamet- 
rarna vid o,s; och 1,; m från stubben. Denna diameterkvot visade sig i 
allmänhet växla mellan 1,050 och 1,250. Efter dessa kvoter bildades 
fyra stamgrupper inom varje höjdklass, omfattande stammar med diameter- 
kvoter av resp. <IItov, 19f00 1,50, I;150-- 14200 och 1,200 <. 
Ur 'de ursprungliga sammandragen gjordes därefter utdrag av de på 
vanligt sätt i förhållande till brösthöjdsdiametern beräknade diameter- 
kvoterna upp till 5,, m över stubben. Ur dessa värden beräknades 
