FORM OCH FORMVARIATIONER HOS LÄRKEN. 881 
7ab. 14. Sammanställning över de undersökta försöksytornas barkighet och 
därpå möjiligen inverkande beståndskaraktärer. 
Summary View of the Sample-Plots examined according to the Thickness of the Bark, and 
propertis of the Stock, which possibly influence it. 
| 
| 
| 
| 
| 
| 
Betrale >> 3 ll äl >> 
8 > = = oj = köstindlporet Ira Er o 
ER EE LR KR Sd al Kole BER RA I Co LSJ ERS 
Lan) m I| EE m 
| | | | 
292 |+1,7 | T! | 68 | 21,3 | III] 10 I 298 |— o,3! TI SU 14,4 | III-—] 11 
282 | + 1,0 | EA )28 0 rt fe osa I Oss. 5 | -09. K2OLSINFTRNIE EA 
296 |+1,0] T 36 13,9 | I[[—) 9 | 300 |— os3| T 37 14,2 | II[—] 10 
289 |+0,8 | 43 42 15,0 | III— 10 325 j—- 0,3 S 60 20,4 | III—] I0 
337 |+0,6 | a | 20 CA Fi | [EA ER ka VI MG I Ar Imse 10 
33I |+0,6 | il 31 13,5 | III +] 1071-333 |— o,s| T 57 18,4 | IV Mi 
290 |+0,6 1 T SOC I 355 8 I 347 |— 0.6 S 57 | 20,2 | III +] 11 
310 11-035), I 30 9,2 | IV S,1:388. 1— 6)  T 2A ul mors kk II 
321 |+0;2] T 29 | 1052 | III +| 13 | 345 |— 0,6 SLA NEN 12 
322 |+0,: | ä 28 I 14.9 | III +) 10 | 334 |— 0,8 T 36 YTI.a IV II 
290" |Fö,r | kille IErd,aNlilEe Ik, 30. [= ol TI 280 lernaodll HI 9 
287 Sö ÄR 36 | 15,21 II +1| 6 I 346 '— 0,3 S År ANN KP I 10 
21 fe SR 49 | SST 7 11 348 |— oo] S 57 1. 148 NV 12 
312 | too] S? | 56 |'22:5, KI 10 | 324 |— 1,0] S 60 17,7 | IV 10 
201 | +0,0)| T 20 | 1257 FE Sljer (al SS 32 last: E ll 13 
1 T — Fröet hämtat från Tyrolen. > S = Fröet hämtat från Skottland. 
T = The seed got from Tyrole. S = The seed got from Scottland. 
Nu förefaller det emellertid tämligen tvivelaktigt, huruvida dessa för- 
hållanden skola tolkas som tecken till verkligt samband, eller om de ej 
snarare få anses bero av tillfälliga kombinationer. Vad slutenheten 
beträffar är tydligen det senare alternativet det riktiga. Betrakta vi näm- 
ligen den tunnbarkiga och tjockbarkiga gruppen av ytor var för sig, 
visar det sig, att inom den tjockbarkiga sambandet mellan barkighet och 
slutenhet är rakt motsatt, vad vi funno gälla för samtliga ytor, medan 
inom den tunnbarkiga serien intet lagbundet samband kan spåras. Ej 
stort bättre ställer sig resultatet, då serierna var för sig undersökas med 
avseende på höjdens inflytande. Det troliga är således, att de tjock- 
barkiga ytorna visserligen i medeltal hava högre höjd och svagare slu- 
tenhet än de tunnbarkiga men att dessa förhållanden ej stå i direkt sam- 
band med barkigheten. Något inflytande av beståndskaraktärerna kan 
med andra ord ej påvisas. 
