FORM OCH FORMVARIATIONER HOS LÄRKEN. g9OTI 
teckningar skilda från motsvarande, erhållna ur det europeiska. Detsamma 
gäller för de för olika höjdklasser ur europeiskt material beräknade 
serierna. 
Om vi till en början betrakta kurvorna för stamstycket till och med 
fem tiondedelar av stammens höjd ovan brösthöjd, visar det sig, att 
några genomgående skillnader ej kunna spåras. Samtl':ga värden ordna 
sig efter räta linier, vilka, om de utdragas så, att värdena för formklass 
o,so kunna extrapoleras, angiva följande serie: 
Mäthöjd a. SoS I 2 3 4 5 — tiondelar av stamhöjden ovan brösthöjd. 
Diameterkvot... 0,90 0,80 0,70 0,60 0O,50 
Detta betyder med andra ord, att stamkurvan under mitten å stam- 
mar av formkvot o0,so är en rät linje. Diameterkvoterna för densamma 
kunna således bestämmas direkt ur respektiva diametrars läge å stammen. 
I övrigt stiga diameterkvoterna för viss diameter å stammen i direkt arit- 
metisk progression med formkvoten. De kunna med andra ord bestäm- 
mas för vilken formklass som helst under den förutsättningen, att av- 
smalningsserien för en formklass är känd. 
Vad här sagts om formklass 0,30 gäller även för stamdelarna ovan 
mitt. I övrigt ordna sig diameterkvoterna för dessa stamdelar efter uppåt 
svagt konkava kurvor, vilkas krökningsradier avtaga med stigande höjd å 
stammen. De från olika lärkarterna framdeducerade värdena synas ej 
uppvisa några utpräglade skillnader, åtminstone om ytterklasserna i det 
europeiska materialet, d. v. s. serierna för formklass 0,606 och 0,737 för 
stamhöjderna 8 till 14 meter samt för formklasserna 0,617 och 0,762 för 
stamhöjderna 15 till 22 meter uteslutas. Dessa avvika nämligen betyd- 
ligt från de värden, som angivas av kurvornas allmänna gång och detta 
på så sätt att de lägre formklasserna hava för höga diameterkvotsvärden, 
medan de högre formklasserna förhålla sig omvaånt. 
Detta förhållande torde emellertid nöjaktigt kunna förklaras på följande 
sätt. Redan i inledningen till dessa undersökningar nämndes att rätt 
betydande växlingar i formen hos stammar av samma formkvot förefinnas. 
Då emellertid formindelningen trots denna växling i form sker endast 
efter två diametrar eller rättare två stamstycken, måste detta medföra, 
att i samma formklass sammanföras stammar, vilka utmärka sig för fyllig- 
het i mitt- och nedre sektionerna men för relativt smäcker byggnad i 
toppsektionerna samt sådana, som med smäcker byggnad i mittsektionerna 
förena fyllig topp. Formklasserna bli med andra ord ej fullt homogena, 
utan komma att innehålla stammar, vilka i den händelse flera diametrar 
fått inverka vid formbestämningen skulle ha förts till respektiva lägre 
eller högre klass. För medelklasserna sker tydligen en utjämning mellan 
dessa olika stamtyper. I ytterklasserna kan emellertid ej sådan utjäm- 
