MEDDELANDEN FRÅN STATENS SKOGSFÖRSÖKSANSTALT. 
Om våra skogsföryngringsåtgärders inverkan på 
salpeterbildningen i marken och dess betydelse 
för barrskogens föryngring. 
Av HENRIK HESSELMAN. 
FÖRORD. 
Den första utgångspunkten för de undersökningar, som utgöra föremålet 
för efterföljande avhandling, lämnade de studier över tallhedarnas för- 
yngring, vilka till en del publicerades i försöksanstaltens meddelanden 
ar 1910. Undersökningarna över fuktighetens fördelning i marken i en 
svårföryngrad tallhed hade givit till resultat, att en bristande vattentillgång 
icke kunde vara den direkta orsaken till de svårigheter, som en föryngring 
av tallheden erbjuder. På samma gång hade det visat sig, att man icke ge- 
nom en växling i fuktighetstillgången kunde förklara de egendomligheter 
i plantskogens fördelning, som man ofta finner i en glesställd tallhed. Dessa 
undersökningar jämte några andra skäl förde mig till den tanken, att den 
verkliga orsaken till den långsamma och egendomliga föryngringen för- 
nämligast vore att söka i humustäckets beskaffenhet. För att fullt klargöra 
denna fråga fordrades emellertid en närmare utredning av de förändringar, 
som ”humustäcket undergår i andra skogar, när vi genom kalhuggning, 
blädning, bränning eller annan markberedning söka åstadkomma skogens 
föryngring. Under vissa omständigheter leda dessa åtgärder till önskad 
effekt, under andra däremot icke. Manga orsaker kunna ju härvid vara 
verksamma, såsom olikheter i frötillgången, växlingar mellan lämplig och 
olämplig väderlek etc., men en mycket viktig orsak ha vi ock i den 
olika inverkan på markens beskaffenhet, som dessa nyssnämnda föryng- 
ringsåtgärder medföra. I vissa fall framkalla vi genom dem mera djup- 
gående och för skogens föryngring gynnsamma förändringar, i andra däre- 
mot bli förändringarna små, eller ock kunna de gåi en för frönas groning 
