SKOGSFÖRYNGRINGSÅTGÄRDERNA OCH SALPETERBILDNINGEN I MARKEN. 927 
Kar. I. Inledning. 
Inom skogshushållningen har väl knappast något problem så mycket 
diskuterats och givit upphov till så olika uppfattningar som frågan om 
skogens lämpligaste och lättaste föryngring. Här ha vi å ena sidan kal- 
huggaren, som främst litar på med konst frambringad återväxt, å andra 
sidan blädaren, som i den naturliga föryngringen ser det idéella målet 
för en rationell skogsskötsel. I många fall gå dessa åsikter skarpt 
isär, i andra åter kunna de närma sig varandra. Här är icke platsen 
att närmare diskutera de skäl, som anföras för de olika meningarna, 
i viss mån återkommer jag till denna sak vid slutet av denna avhand- 
ling, men i ett fall synas mig de båda åsikternas förkämpar i sina diskus- 
sioner ha försummat att utreda, vad man skulle kunna kalla föryngrin- 
gens fysiologi, d. v. s. villkoren för fröets groning och den unga plan- 
tans första utveckling. Bristen härutinnan sammanhänger delvis med en 
inom skogshushållningen förefintlig tendens, nämligen att på statistisk 
väg söka lösa rent biologiska problem. När man i ett visst antal av 
undersökta fall medels den ena eller andra metoden lyckats t. ex. åstad- 
komma föryngring, anses denna metod vara att föredraga, utan att man 
därvid tar i närmare betraktande, att det lyckade resultatet beror på en 
följd av gynnsamma faktorer, vilka det just tillhör forskningen att när- 
mare söka utreda och analysera. Har man emellertid härutinnan lyckats, 
har man hela problemet så att säga bättre i sin hand, och det enskilda 
fallet, som skall behandlas, låter sig på ett helt annat sätt bedömas och 
behandlas,. än när man blott på statistisk väg sökt bedöma frågan. Det 
vore emellertid orätt att alldeles frånkänna den i föryngringsfrågor förda 
diskussionen biologiska synpunkter. Ljusets stora betydelse och den 
roll, som markbeskaffenheten spelar, ha länge sedan insetts, men dessa 
frågor ha i regel icke underkastats några mer ingående undersökningar. 
Allmänna uttalanden och förmodanden ha vanligen fått ersätta en mer 
ingående analys. 
När det gäller markbeskaffenheten, synes mig föryngringens fysiologi 
huvudsakligen böra ses från två synpunkter, nämligen för det första 
markens större eller mindre lämplighet för fröets groning och för det andra 
dess förmåga att lämna plantan erforderlig näring under de första ut- 
