936 HENRIK HESSELMAN. 
När dessa bestånd kalhuggas, inträffar en mycket långt gående för- 
ändring i marken och i vegetationen. På det hygge, som gjordes vin- 
tern 1915—1916, togos jordprov i slutet av maj 1916 (5'/;). Marken 
var då ännu så gott som oförändrad, mosstäcket var ännu friskt, där 
det icke var överstrött med vissnade barr. Några hyggesväxter hade 
ännu icke inkommit. Det från hygget tagnajordprovet bildade vid 
lagring endast minimala mängder salpeter (se tab. 11, nr I). Redan 
på hösten samma år har emellertid en förändring börjat visa sig. Hyg- 
get besöktes den 7/,,, då antraffades spridda exemplar av Epilobium 
angustifolium, Rubus ideus, Senecio silvaticus och Taraxcum officinale, 
sålunda flera utpräglade salpeterväxter. 
Av dessa gåvo Epilobium och hallon ännu så sent som den 7:de okt. 
kraftig nitratreaktion, däremot ej Zaraxacum och Senecio. En omlägg- 
ning av hela kväveomsättningen har tydligen börjat att in- 
träda... Salpeter, som, ej. bildas i marken medan bestandettar 
kvar, börjar mycket snart och redan under första aretrattep- 
das pa hygget 1 sadan mängd,.att nitratofila. växter kunna 
upptrada och! anhopa salpeter 1 sina vävnader; IT dennamikt 
ning fortsätter nu utvecklingen en tid, vilket närmare belyses av förhål- 
landena på de äldre hyggena. 
Hygget från vintern 1914—1915 undersöktes samtidigt med nyss- 
nämnda hygge sista dagarna av maj 1916. Det hade sålunda legat 
över en hel sommar och inträdde nu 1 sitt andra år. Hyggesvegetatio- 
nen utgjordes av FEpilobium angustifolium och Galeopsis bifida jämte en 
del andra örter och gräs. Hyggesväxterna förekomma emellertid änru 
så länge endast i spridda fläckar. Vid undersökning visar det sig, att 
Epilobium, Galeopsis och Solidago virgaurea anhopat betydande mängder 
salpeter i sina vävnader, de ge med difenylamin och konc. svavelsyra 
en särdeles kraftig reaktion. Jordprov från detta hygge, insamlat den 
31/- samtidigt med jordproven från beståndet och hygget från vintern 
19135—1916, bilda vid lagring betydande salpetermängder (se närmare 
tab. 11, nr 2). Sedan sålunda hygget legat en sommar, är salpeter- 
bildningen ytterst livlig. 
Detsamma är även fallet med hygget från vintern 1913—1914, som 
sålunda legat i två somrar. Hyggesvegetationen är i huvudsak densamma 
som förut, Epilobium angustifolium är frodigare och uppträder i rikligare 
mängd. Den ger jämte hallon (Rubus ideus) en särdeles kraftig reaktion 
med difenylamin och konc. svavelsyra. Att dömma av lagringsproven är 
salpeterbildningen ännu livligare än i det ett år yngre hyg- 
get. I avseende på hyggesvegetationens utbredning märkes nu en egen- 
domlighet, under och omkring fröträden är FEpzilobiuwm-vegetationen vida 
