SKOGSFÖRYNGRINGSÅTGÄRDERNA OCH SALPETERBILDNINGEN I MARKEN. 937 
glesare och lägre än på hygget för övrigt. Konkurrensen med fröträ- 
den gäller sålunda icke blott de uppväxande tallplantorna, utan ock 
själva hyggesvegetationen. 
På hygget från vintern 1912—1913 var FEpilobwm-vegetationen upp- 
blandad med ännu flera örter än å de yngre hyggena, såsom t. ex. 
Carduus crispus och Fragaria vesca. Epilobium angustifolium reagerar 
endast undantagsvis med difenylamin, vilket närmast beror på att plan- 
torna äro äldre (se HESSELMAN 1917 sid. 338). Hallon och Solidago ge 
däremot en kraftig nitratreaktion. 
På det äldsta i samma följd, på samma mark och i samma exposition 
belägna hygget är hyggesvegetationen ganska rik. Hygget gjordes 
vintern 1911—1912 och hade sålunda vid undersökningstillfället (29/.— 
37/-1916) legat fyra somrar. Bland hyggesväxterna märkas utom Galeop- 
sis bifida flera av våra vanligaste åkerogräs såsom mjölktistel (Sonchus 
arvensis), åkertistel (Cirsium arvense) och vägtistel (Cirsium lanceolatum) 
jämte flera andra. I de gamla brännfläckarna märkas även nässlor 
(Urtica dioica).  Epilobium, som nu väl sannolikt vuxit i fyra år på 
hygget (alltsedan sommaren 1912), ger icke längre någon nitratreaktion, 
däremot är detta fallet med hallon, mjölktistel (Souchus arvensis) och väg- 
tistel (Cirsium lanceolatum). Jordprov från hygget bilda vid lag- 
ring betydande mängder salpeter, dock nå kvantiteterna ej 
samma höga belopp som på 1914 års hygge. Huruvida detta re- 
sultat beror på en ren tillfällighet eller får tolkas som en avtagande sal- 
peterbildning å hygget må tills vidare lämnas därhän. 
Ett ännu äldre hygge ligger alldeles invid det nyss skildrade bestån- 
det, men marken består av morän, ej av rullstensgrus. Hygget härstam- 
mar från vintern 1910—1911 och iordningställdes våren 1912. Det un- 
dersöktes såväl våren 1915 som våren 1916, sålunda vid en hyggesål- 
der av fyra och fem år (se närmare beskrivning sid. 1034). Våren 1916 
iakttogs kraftig nitratreaktion hos hallon, nässlor, somliga individ av 
Epilobiwm angustifolium och Galeopsis bifida. Jordprov, insamlade 
våren 1915, bildade vid lagring betydande salpetermängder 
(se tab. 11 nr 5). Från detta hygge togos även jordprov för bakteriologisk 
undersökning. Jordproven visa en stor ammoniakspaltningsförmåga (se 
tab. I nr 12), nitrifiera mycket långsamt en ammoniumsulfatlösning 
och denitrifiera hastigt och under livlig gasutveckling GILTAYS lösning. 
Bakteriefloran överensstämmer i dessa avseenden med den 
rena mullens. 
De här skildrade hyggena lämna exempel på hur enbart själva hugg- 
ningen och den därmed inträdande högre ljustillgången under 
gynnsamma förhållanden kan åstadkomma en radikal omvälv- 
61. Meddel. från Statens Skogsförsöksanstalt. 
(J 
