9606 HENRIK HESSELMAN. 
gen mycket växlande, beroende bl. a. på hur skarpt elden gått fram 
över marken. Några i detta hänseende belysande observationer vill jag 
här anföra. 
Skönviks aktiebolag använder i stor utsträckning svedning vid upp- 
dragandet av ny skog och har i allmänhet uppnått mycket vackra resul- 
tat med sina kulturer. Ett av deras kulturfält, nämligen Krokmyrs- 
hygget i Indalslidens socken, Medelpad, besökte jag i sept. 1915. Hygget 
hade svetts våren 1907 och var vid undersökningstillfället bevuxet med 
en mycket vacker ungskog av tall, uppdragen genom rutsådd. Moss- 
täcke av Polytrichum Juniperinum betäckte stora delar av marken, en 
gles, koloniartad brandfältsflora fanns ännu kvar bland ungtallarna (se 
närmare beskrivning sid. 1050). Bland de i markbetäckningen ingående 
arterna märkas hallon och FEpilobium angustifolium. Jordprov för under- 
sökning togos från tvenne platser, nämligen dels från en mindre hårt bränd 
fläck med något bättre humustäcke, utmärkt bl. a. genom förekomsten 
av hallon, dels från ett skarpare bränt parti med mycket spridd, mager 
Epilobium angustifolium och ett mycket tätt täcke av Polytrichum juni- 
perinum. Jordproven skilde sig endast oväsentligt från varandra med 
hänsyn till humus- och kvävehalt, men högst väsentligt i avseende på 
nitrifikationsförmågan. Medan det förra under två månader bildade 
100 mg salpeterkväve, bildade det senare under samma tid och under 
samma förhållanden endast o,, mg, allt beräknat per kg jord. Det 
förra jordprovet togs i en liten sänka i marken, som väl både genom 
läge och större fuktighet varit bättre skyddad mot elden, det senare 
däremot på en liten upphöjning, som väl på grund av större torrhet 
brunnit hårdare. Båda ställena ligga omedelbart invid varandra, höjd- 
skilnaden uppgick endast till några decimeter. Där marken ej brunnit 
mycket hårt, är sålunda salpeterbildningen ännu åtta år efter branden 
ytterst livlig. Men den kan fortsätta ännu längre. Några exempel må 
belysa detta. I fig. 20 återges bilden av ett för kultur svett, nyligen 
kultiverat hygge. Fältet avsveddes våren 1902, hösten 1914 tog jag 
där en del jordprov för bakteriologisk undersökning. En koloniartad 
brandfältsflora fanns ännu kvar bland ungtallarna, den ordinära skogs- 
marksbetäckningen börjar emellertid att invandra (se närmare sid. 1049). 
Jordprov togos dels under en matta av Agvrostis vulgaris, dels också 
på en annan plats under ett svällande täcke av Polytrichum commune. 
Båda proven visa en rätt betydande nitrifikations- och denitrifikations- 
förmåga (tab. 10 nr 7 och 8) samt i synnerhet vad det första provet 
beträffar en mycket betydande ammoniakavspaltningsförmåga 
(se tab. 4, nr I och 2). De undersökta proven togos sålunda tolv år efter 
svedningen, men visa det oaktat, att de äga en verksam nitrifikations- 
