SKOGSFÖRYNGRINGSÅTGÄRDERNA OCH SALPETERBILDNINGEN I MARKEN. 071 
Kar. IX. Kolbottnar och tjärdalar, 
(Detaljbeskrivning sid. 1050.) 
Sedan gammalt har man plägat använda jord från gamla milbottnar 
såsom fylljord i planteringsgropar eller vid anläggningen av plantskolor. 
Även i Nordamerika har man med framgång använt samma metod, även 
rent träkol har visat sig giva en god effekt (RETAN 1915). Anledningen till 
att dylika jordförbättringsmedel kommit till användning torde väl få sökas 
däri, att man observerat, att unga tall- och granplantor i mängd pläga spira 
upp Ppå äldre, övergivna kolbottnar. Fenomenet har emellertid sitt intresse 
även med hänsyn till eldens inverkan på markens bakterieliv och kvävets 
omsättning. Den flora, som infinner sig på kolbottnarna, har en med hänsyn 
till kvävetillgången i marken ganska upplysande sammansättning. Man fin- 
ner delst. ex. ganska allmänt Epilobium angustifolium, men dels också en del 
åkerogräs och växter från våra hövallar. Några ganska karaktäristiska exem- 
pel på kolbottnarnas flora finner man 3 sid. 1050— 1052. Undersöker man 
kolbottensfloran med hänsyn till växternas nitrathalt, skall man vanligen 
finna, att denna är högst betydande, icke blott hos en sådan växt som Epzilo- 
bum angustifolium, utan även hos många andra t. ex. Matricaria inodora, 
Phleum pratense, Poa trivialis, Taraxacum officinale, Achillea millefo- 
lium m. f., ja till och med hos den som halvparasit levande KR/znan- 
thus minor. Ört- och gräsfloran torde väl många gånger ha kommit 
med det hö, som använts för de hästar, som borttransporterat trä- 
kolen, men att de kunnat slå sig ned på kolbotten och där ofta nå en 
mycket frodig utveckling, torde till väsentlig del bero därpå, att kvävet 
blir tillgängligt i form av salpetersyra. Att döma av växternas höga 
nitrathalt, måste nitrifikationen i marken vara ganska livlig. Bakteriolo- 
giska undersökningar visa ock, att bakterielivet är ganska rikt. Jord- 
proven nitrifiera en ammoniumsulfatlösning och denitrifiera under utveck- 
ling av gasblåsor GILTAYS lösning (se tab. 7). Liksom i annan mark 
åtföljas sålunda även i kolbottnarna de salpeterbildande bakterierna av 
salpeterförstörande organismer. Ammoniakavspaltningsförmågan har i 
undersökta fall visat sig ungefär lika stor som i brandfältsjorden. 
Det lider sålunda icke något tvivel om, att det försiggår en livlig 
salpeterbildning i den svarta, till mycket väsentlig del av kolstybb be- 
stående kolbottensjorden. Fråga är blott varifrån den ammoniak kom- 
mer, som nitrifieras. Ibland härstammar den nog, åtminstone till en del, 
från kreaturens urin och exkrementer: Kolbottnarna äro ofta om som- 
rarna av kor och hästar omtyckta uppehållsplatser, de sparka upp den 
torra lösa jorden och skydda sig på så sätt för de besvärliga myggorna 
och bromsarna. Men floran har samma huvuddrag i sin sammansätt- 
