SKOGSFÖRYNGRINGSÄTGÄRDERNA OCH SALPETERBILDNINGEN I MARKEN. 973 
täcke, kam redan en kalavverkning eller enbart en luckhugg- 
ning framkalla en livlig nitrifikation i marken. 
2) En markberedning med finnplog eller något annat red- 
skap, som åstadkommer en omblandning av humustäcket och 
mineraljorden framkallar en salpeterbildning, även när bestån- 
det är så slutet, att en nitrifikation eljes ej förekommer. 
3) Multnande ris och gammalt ruttnande virke befordrar eller 
framkallar en nitrifikation i marken även under sadana om- 
ständigheter, att en salpeterbildning eljes ej förekommer. 
4) Där råhumustäcket är något kraftigare utvecklat, förmår 
ej enbart en luckhuggning eller en kalavverkning framkalla en 
salpeterbildning. Ammoniakbildningen ökas dock väsentligt. 
Salpeterbildning kan emellertid framkallas antingen genom en 
markberedning med redskap eller ock genom risets avbränning 
eller markens avsvedning. 
35) I sådana skogstyper, där humuskvävet omföres till salpeter- 
syra, t.ex.i skogarna av ädla lövträd eller i de örtrika gransko- 
garna, ökas salpeterbildningen enbart genom det ökade ljustill- 
träde, som blir en följd av en luckhuggning eller kalavverkning. 
I det följande skall jag söka att närmare utveckla orsakerna till dessa 
märkliga förändringar. 
Kar. XI. Om de vid förändringarna i kvävets omsättning 
verksamma faktorerna. 
Det omslag i kväveomsättningen, som nyss beskrivits, förutsätter sa- 
dana förändringar i marken, att de salpeterbildande bakterierna där kunna 
utveckla sin verksamhet. Till en början må erinras därom, att dessa 
bakterier äro mycket allmänt utbredda i naturen. Då vi ej kunna påvisa 
dem i vissa slags marker, t. ex. i de mossrika barrskogarnas humustäcke, 
så visar detta, att de ej här finna passande utvecklingsbetingelser. Sedan 
humustäcket genomgatt vissa, för bakterierna gynnsamma förändringar, 
infinna de sig snart, vilket i sin mån utgör ett vittnesbörd om hur allmänt 
dessa bakterier äro utbredda i naturen och hur utomordentligt lätt de 
spridas. Det behöver blott erinras därom att nitrifikation mycket snart 
inträder i en vindfällslucka i en skog, ehuru nitrifikationsorganismer full- 
ständigt kunna saknas inom stora områden av omgivande skogsmarker. 
Saken torde väl riktigast förklaras på så sätt, att en infektion av marken 
ständigt försiggår, men där jorden har en för nitrifikanterna olämplig 
beskaffenhet, gå de under, alltefter som de föras dit.' 
! En dylik infektion torde kanske förklara, att man i råhumusproven vid lagring kan 
jakttaga en mycket svag nitrifikation. 
